Номер провадження: 33/813/964/20
Номер справи місцевого суду: 521/6916/20 
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М.В. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Копіци О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні її апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на постанову Малиновського райсуду м. Одеси від 18.05.2020 року, відносно:
ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесса, приватного підприємця, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн.
Судом 1-ої інстанції встановлені наступні обставини: 17 квітня 2020 року о 04 год. 47 хв. у м. Одесі по вул. Радісна, 116, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкогольного сп`яніння з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінки, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась у присутності двох свідків, чим порушила вимоги п.п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що не погоджується з постановою суду 1-ої інстанції з таких підстав:
- поза увагою суду залишилось те, що після зупинки її транспортного засобу та перевірки документів, інспектор патрульної поліції повідомив їй, що вона знаходиться у стані сп`яніння, при цьому фактично з їх боку почалося викривлення фактів, оскільки вона не вживала алкоголю, а почервонілі очі та запах ліків з порожнини рота були через стресову ситуацію що сталася із нею в цей день;
- суд не надав оцінки тому, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння ані на місці ані в медичному закладі - вони одразу почали складати протокол, як вона потім дізналась за фактом відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, але такої відмови не було, оскільки їй не було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння;
- суд не звернув уваги на відсутність в матеріалах справи відеозапису із нагрудної камери поліцейських, що підтверджує наведені нею факти про те, що їй не пропонували пройти медичний огляд на стан сп`яніння, на цих записах було б зафіксовано відсутність свідків, які зазначені у протоколі та нібито були присутні на місці складення протоколу, що свідчить про упередженість працівників поліції;
- судом не надано оцінки тому, що матеріали справи не містять жодних даних, що її було відсторонено від керування автомобілем, що в даному випадку є обов`язком працівників поліції та порушенням ними вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі введеного в дію Наказом МВС України № 1395 від 7.11.2015 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853;
- судове засідання по справі було призначено на 18.05.2020 року о 10 год., однак 17 травня 2020 року ОСОБА_1 через поштового кур`єра надіслала до суду заяву про відкладення судового засідання, яка була передана до суду до початку судового засідання, як про те повідомив кур`єр. У заяві нею було повідомлено суд, що складений працівниками патрульної поліції протокол про адміністративне правопорушення не відповідає нормам КУпАП, під час складення було грубо порушено норми чинного законодавства України, обмежене її право на захист, гарантоване Конституцією України та вона не згодна з зазначеними в ньому обставинами, у зв`язку з чим має намір надати відповідні посилання по суті справи з наданням відповідних доказів та заявити клопотання. Проте, судом розглянуто справу за її відсутності, чим порушено її право на доступ до правосуддя.
Посилаючись на наведені доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно неї закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
В судове засідання апеляційного суду, призначене на 04.09.2020 року ОСОБА_1 не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Разом з тим, ОСОБА_1 повідомлялась про призначення судових засідань 24.07.2020 року, про що свідчать телефонограма, наявна в матеріалах справи.
Апеляційний суд зазначає, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").
Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».
З огляду на вищевикладене, ігнорування особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 виклику до суду, апеляційний суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, повторно дослідивши докази у справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №273842 від 17.04.2020 р.; 
- поясненнями свідків; - відеозаписом події правопорушення, доданим до протоколу.
Апеляційний суд вважає, що обставини вчинення правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення повністю співвідносяться з даними письмових пояснень двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, а також повністю підтверджуються даними відеозапису правопорушення, на якому зафіксовано, як працівник поліції неодноразово наполегливо пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці поліцейським за допомогою технічних засобів або в медичному закладі, однак вона очевидно свідомо ігнорувала ці пропозиції, постійно переводячи тему спілкування. З відеозапису також чітко вбачається, що у ОСОБА_1 дійсно були явні ознаки сп`яніння, а саме у неї була млява розмова та неадекватна поведінка. 
Окрім того, згідно відеозапису події, оглянутому також в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що ОСОБА_1 , яка була з явними ознаками алкогольного сп`яніння, декілька разів було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте остання від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилась.
Зі змісту зазначених доказів очевидно випливає, що  ОСОБА_1 керувала транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння і відмовилась від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку.
При цьому, будь-яких зауважень щодо змісту протоколу  ОСОБА_1 не було надано (а.с.1).
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом не надано оцінки тому, що матеріали справи не містять жодних даних, що її було відсторонено від керування автомобілем, що в даному випадку є обов`язком працівників поліції та порушенням ними вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі введеного в дію Наказом МВС України № 1395 від 7.11.2015 р. та зареєстрованого в МЮ України 10.11.2015 р. за №1408/27853, апеляційний суд вважає їх голослівними, оскільки в матеріалах справи міститься розписка громадянина ОСОБА_4 про те, що він зобов`язується доставити транспортний засіб за місцем проживання  ОСОБА_1 ..
Також, апеляційний суд вважає голослівними доводи апеляційної скарги про те, що при кваліфікації її дій, суд не прийняв до уваги, що огляд проходження в медичному закладі, запропоновувався з порушенням вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами по справі, зміст яких наведений в постанові суду 1-ої інстанції та які потворно досліджені під час апеляційного розгляду справи. 
Відповідно до приписів п. 2.5 Правил дорожнього руху, в редакції Постанови КМ № 161 від 22.03.2017 р., водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Разом з тим, дії  ОСОБА_1 кваліфіковані як відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим її доводи щодо неправильності встановлення обставин справи, не впливають на суть кваліфікації її дій, так як відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, настає за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Об`єктивно оцінивши докази у справі, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і правильно кваліфікував її дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Перевіривши доводи апелянта  ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вони є надуманими і безпідставними, оскільки об`єктивно спростовуються наведеними вище доказами, не довіряти яким, підстав немає.
При цьому, процедура запропонування працівниками поліції такого огляду  ОСОБА_1 повністю дотримана, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, у зв`язку з чим її доводи є необґрунтованими. 
Окрім того, під час апеляційного перегляду, до апеляційного суду жодних клопотань про виклик та допит свідків або працівників поліції не надходило та  ОСОБА_1 не з`явилась до апеляційного суду для надання пояснень на підтвердження свої позиції. 
Так, аналізуючи доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , в той час коли нею 17.05.2020 року подане клопотання про відкладення судового засідання, чим порушив її право на захист, апеляційний суд вважає голослівними, оскільки 17.05.2020 року є вихідним днем та її заява зареєстрована в суді 18.05.2020 року о 19 год. 07 хв., у зв`язку з чим на час розгляду матеріалів справи, у суду 1-ої інстанції не було підстав для відкладення судового розгляду.
Накладаючи на  ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.
До того ж, під час апеляційного розгляду повторно досліджені матеріали справи та апеляційний суд доходить висновку про те, що у справі зібрана достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду 1-ої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Постанову Малиновського райсуду м. Одеси від 18.05.2020 року про накладання стягнення на  ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                 О.В. Копіца