Єдиний унікальний номер справи 361/2617/20 
                Провадження №22-ц/824/9195/2020

 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
06 серпня 2020 року                                                                                           м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді   Журби С.О., 
суддів                        Писаної Т.О., Приходька К.П., 
за участю секретаря             Тімуш Д.І.
розглянувши справу за апеляційною скаргою обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив Діамант плюс» на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до житлово-будівельного кооперативу «Діамант», обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив Діамант плюс» про визнання права на пай,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У квітні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що відповідно до укладених між сторонами договорів позивачем на рахунок відповідача ЖБК «Діамант» в повному обсязі були сплачені пайові внески за квартиру та нежиле приміщення. Разом з тим цей відповідач умов договору не виконує та не передає позивачу йому у власність вказані квартиру та нежитлове приміщення. Одночасно з позовом позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом встановлення заборони відповідачам на відчуження третім особам майнових прав на спірні об`єкти будівництва до набрання законної сили рішенням суду у цій справі. 
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2020 року заява про вжиття заходів забезпечення позову задоволена. 
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОК «Житлово-будівельний кооператив Діамант плюс» подав апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу вважає незаконною та необґрунтованою, постановленою судом при порушенні норм матеріального та процесуального права. Обґрунтовує скаргу тим, що судом не звернута увага на те, що заява позивача про вжиття заходів є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому. Крім того суд визнав встановленими обставини, які не були доведені в судовому засіданні. Також судом не було вирішене питання про зустрічне забезпечення. Із наведених підстав просить скасувати оскаржувану ухвалу і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.  
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, а ухвалу суду - законною і обґрунтованою, такою, що в повному обсязі відповідає завданню цивільного судочинства. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного:
Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи може забезпечити позов, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ЦПК України).
Згідно ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням необхідності саме такого заходу, ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, інші відомості, потрібні для забезпечення позову. 
Свою заяву про забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, у нього виникли майнові права, які позивач має намір захистити та довести у суді, в зв`язку з чим і подав до суду першої інстанції позовпро визнання права на пай. Відповідачі уклали з ним договір, але на даний час прав позивача не визнають та не виконують умови договору. При такій поведінці відповідачів є достатні підстави вважати реальною загрозу відчуження ними спірних майнових прав на користь третіх осіб. 
Оцінивши доводи заявника, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для вжиття запропонованих заходів забезпечення позову. З даним висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду, вважаючи його законним і обґрунтованим. 
За своєю правовою природою правовий інститут забезпечення позову покликаний гарантувати особам, які беруть участь у справі, реальну можливість ефективного захисту свого права шляхом дійсного виконання можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Саме тому такі заходи покликані забезпечити можливість охорони правових інтересів позивача від потенційних недобросовісних дій інших учасників, направлених на ухилення від реального та ефективного виконання судового рішення, в тому числі з метою запобігання труднощам у подальшому виконанні такого рішення. 
Зважаючи на наведені положення, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має дослідити, чи є реальним спір між сторонами, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи запропонований вид забезпечення є співмірним із заявленими вимогами та чи забезпечує він досягнення мети, задля якої ставиться питання про забезпечення позову. Єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є виключно ризик ускладнення/унеможливлення виконання рішення суду у справі або ефективного поновлення прав та інтересів позивача. При цьому жодного питання по суті спору, в тому числі й щодо обґрунтованості позовних вимог, суд на даній стадії не вирішує. 
Із заяви про забезпечення позову та досліджених матеріалів справи вбачається існування реального спору між сторонами, за вирішенням якого позивач і звернувся з позовом до суду. Об`єкт забезпечення позову прямо пов`язаний з предметом спору, а застосований судом захід забезпечення є співмірним із заявленими позовними вимогами.
Посилання апелянта на необґрунтованість та недоведеність висновку суду першої інстанції про наявність ризиків, які дають підстави для застосування заходів забезпечення позову, колегія суддів не може вважати обґрунтованим, оскільки мета забезпечення позову саме й полягає в недопущенні вчинення дій, направлених на ускладнення можливості виконання рішення суду та/чи ефективного захисту прав осіб, відтак вимога про надання доказів існування того, що ще не сталося, і чому застосовані заходи мають запобігти, є необгрунтованою. При вирішенні такого питання суд має враховувати, чи дійсно існує можливість вчинення таких дій, відтак чи заявлені ризики є реальними.
Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з доводом апелянта щодо того, що суд визнав встановленими обставини, які належним чином доведені не були. Оцінка обґрунтованості позовних вимог та належності та допустимості доказів на їх підтвердження на стадії забезпечення позову не має здійснюватися, як і не здійснювалося цього судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали. Не було належним чином обґрунтовано апелянтом й необхідності застосування в даному випадку зустрічного забезпечення, оскільки жодного підтвердження (або принаймні декларування)  можливості понесення збитків, пов`язаних із застосуванням заходів забезпечення в даному випадку апелянтом представлено не було. 
Зважаючи на викладене, в даному випадку усі передбачені законом вимоги до застосованих судом першої інстанції заходів забезпечення позову були дотримані. За таких умов колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення. Апелянтом не було відповідним чином доведено наявності передбачених законом підстав для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, його доводи не ґрунтуються ні на вимогах закону, ні на матеріалах справи, відтак апеляційна скарга до задоволення не підлягає. 
Згідно вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив Діамант плюс» залишити без задоволення. 
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2020 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                                                                                                С.О. Журба

Судді                                                                                                            Т.О. Писана 

                                                                                                                     К.П. Приходько