КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
08 липня 2020 року місто Київ.
Справа № 755/1676/15-ц
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9436/2020
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                             Желепи О.В.,
суддів                                        Олійника В.І., Кулікової С.В.
секретар судового засідання    Миронюк І.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27 квітня 2020 року (постановлену в складі судді Виниченко Л.М., повний текст складено 27.04.2020 року) 
у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» про заміну сторони стягувача у виконавчому листі, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк», ОСОБА_1 ,-
 
В С Т А Н О В И В:
У березні 2020 року заявник звернувся до суду із заявою в якій просить замінити сторону стягувача у виконавчому листі № 755/1676/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованості з ПАТ «Ідея Банк» на ТОВ «Нью Файненс Сервіс».
Вимоги заяви мотивовано тим, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 755/1676/15-ц за заявою ПАТ «Ідея Банк» про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № В80.120.74755 від 11.04.2012 року.
02 березня 2015 року на виконання рішення третейського суду Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 755/1676/15-ц.
30 жовтня 2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Рантье» було укладено договір факторингу № 30/10-1, відповідно до умов якого ПАТ «Ідея Банк» відступило право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № В80.120.74755 від 11.04.2012 року.
28 лютого 2017 року між ТОВ «ФК «СЕРЕТ», яке 29.06.2017 року змінило найменування та ТОВ «Нью Файненс Сервіс», та ТОВ «ФК «Рантье» укладено договір факторингу № 28/02-1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Рантье» відступило право вимоги за кредитним договором № В80.120.74755 від 11.04.2012 року.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 квітня  2020 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк», ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача у виконавчому листі № 755/1676/15-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 відмовлено.
 
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, ТОВ «НФС» 02 червня 2020 року звернулися з апеляційною скаргою, в якій просили скасувати оскаржувану ухвалу, та постановити нову якою задовольнити заяву ТОВ «НФС» та змінити стягувача у виконавчому листі.
 
Вважають, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що порушує законні права ТОВ «НФС».
Зазначають, що ТОВ «НФС» було подано до суду усі документи, які у повній мірі підтверджують: перехід йому права вимог за кредитним договором № В80.120.74755 від 11.04.2012 на стягнення заборгованості згідно виконавчого листа виданого у справі №755/1676/15-ц.  Боржником суду не надано заперечень, які б спростовували перехід права вимоги до ТОВ «НФС».
 
Зміна сторони у виконавчому листі є необхідною умовою для виконання законного рішення суду по справі №755/1676/15-ц. без якої таке залишатиметьсяневиконаним (заборгованість за кредитним договором не погашена), що є неприпустимим згідно із законодавством України та практикою ЄСПЛ.
 
Сторони правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 360 ЦПК України не скористались в судове засідання не з`явились. Про розгляд справи повідомлялись належним чином.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду,  перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.02.2015 року задоволено вимоги заяви ПАТ «Ідея Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Третейського суду по справі за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 10).
На виконання ухвали суду 02.04.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 755/1676/15-ц про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованості в сумі 16 148,50 грн., витрат пов`язаних з вирішенням спору третейським судом в сумі 322,23 грн. та судового збору в сумі 243,60 грн., про що свідчить відмітка у довідковому листі до справи.
30 жовтня 2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 30/10-1.
Відповідно до п. 1.1. договору, на умовах цього Договору Клієнт (первісний кредитор) відступає (передає у власність) Факторові (новому кредитору) з 30 жовтня 2015 року Права вимоги під фінансування від Фактора, а Фактор набуває (приймає у власність) від Клієнта з 30 жовтня 2015 року права вимоги та здійснює їх оплату (фінансування) Клієнта за плату.
Пунктом 1.2. договору визначено, що Фактор після переходу до нього Прав Вимоги стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і Боржниками, та одержує право замість Клієнта вимагати від Боржників належного виконання ними зобов`язань за такими Кредитними договорами в межах переданих Прав Вимоги. Права кредитора за Кредитними договорами переходять до Фактора за виключенням права на здійснення Клієнтом договірного списання з рахунку/рахунків Боржників, що надане Клієнту згідно доручення боржників відповідно до умов Кредитних договорів.
Згідно п. 4.1. договору, Клієнт, на підставі цього Договору передає (відступає) Фактору, а Фактор набуває Права Вимоги до Боржників, зазначених у Реєстрі Боржників, що міститься в Додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Пунктом 4.3 договору визначено, що права Вимоги до Боржників, перелічених у Реєстрі Боржників, переходять до Фактора від Клієнта після підписання Сторонами відповідного Акту Прийому-Передачі Прав Вимоги.
28 лютого 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Серет» та ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» укладено договір факторингу № 28/02-1.
Відповідно до п. 1.1. договору, на умовах цього Договору Клієнт відступає (передає у власність) Факторові (новому кредитору) з 28 лютого 2017 року Права Вимоги під фінансування від Фактора, а Фактор набуває (приймає у власність) від Клієнта з 28 лютого 2017 року права вимоги та здійснює їх оплату (фінансування) Клієнта за плату.
Пунктом 1.2. договору визначено, що Фактор після переходу до нього Прав Вимоги стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між Первісним Кредитором і Боржниками, та одержує право замість Клієнта вимагати від Боржників належного виконання ними зобов`язань за такими Кредитними договорами в межах переданих Прав Вимоги. Права кредитора за Кредитними договорами переходять до Фактора за виключенням права на здійснення Клієнтом договірного списання з рахунку/рахунків Боржників, що надане Клієнту згідно доручення боржників відповідно до умов Кредитних договорів.
Згідно п. 4.1. договору, Клієнт, на підставі цього Договору передає (відступає) Фактору, а Фактор набуває Права Вимоги до Боржників, зазначених у Реєстрі Боржників, що міститься в Додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Пунктом 4.3 договору визначено, що права Вимоги до Боржників, перелічених у Реєстрі Боржників, переходять до Фактора від Клієнта після підписання Сторонами відповідного Акту Прийому-Передачі Прав Вимоги.
Згідно п. 1.1. Статуту ТОВ «Нью Файненс Сервіс», Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» утворилось внаслідок зміни назви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СЕРЕТ» відповідно до рішення Загальних Зборів Учасників Товариства (протокол № 10/2017 від 27 червня 2017 року) і є правонаступником всіх його прав і обов`язків.
Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що заявником на підтвердження факту переходу права вимоги за кредитним договором укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 не надано доказів підписання актів прийому-передачі прав вимоги до боржників зазначених у реєстрі боржників який є Додатком № 1 до договору, що передбачено умовами договору факторингу № 30/10-1 від 30.10.2015 року укладеного між ТОВ «ФК «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк».
 
Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
 
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
 
За змістом ст.512 ЦК України, ст.442 ЦПК України та ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
 
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 ч.1 ст.512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
 
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
 
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
 
   У відповідності до положень ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
 
Крім того, ч.5 ст.442 ЦПК України передбачено, що положення статті 442 ЦК України (заміна сторони виконавчого провадження) застосуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
 
Тобто, вказана норма закону має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.
 
Таким чином, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».
 
До того ж, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
 
У п.9 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
 
Частиною 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
 
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
За таких обставин, без заміни стягувача у виконавчому листі правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
 
Суд першої інстанції на вказані вище вимоги закону належної уваги не звернув, наведених вище обставин не з`ясував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про заміну стягувача у виконавчому листі.
 
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «НФС» було подано заяву про заміну стягувача у виконавчому листі, до якої було долучено: копію договору факторингу від 30.10.2015 №30/10-1 (а.с. 15-17)  копію договору факторингу від 28.02.2017 №28/02-1 (а.с. 18-20); витягу з додатку №2 до договору факторингу від 28.02.2017 №28/02-1 (а.с. 21); акт прийому-передачі прав вимог (по кредитному договору В80.120.74755 від 11.04.2012) (а.с 21); копія виконавчого листа №755/1676/15-ц, виданого 02.03.2015 Дніпровським районним судом м. Києва (а.с. 28-29).
 
30.10.2015 між ПАТ «Ідея Банк» та ТзОВ «факторингова компанія «Рантьє» було укладено договір факторингу №30/10-1, яким ПАТ «Ідея Банк» відступило право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним мором В80.120.74755 від 11.04.2012.

Відповідно ТОВ «НФС» було подано до суду усі документи, які у повній мірі підтверджують: перехід йому права вимог за кредитним договором № В80.120.74755 від 11.04.2012; право стягнення заборгованості по цьому кредитному договору згідно виконавчого листа виданого у справі №755/1676/15-ц.
 
30.10.2015 між ПАТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Факторингова компанія «Рантьє» було укладено договір факторингу №30/10-1, яким ПАТ «Ідея Банк» відступило право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним мором В80.120.74755 від 11.04.2012 року.
 
В подальшому, 28.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СЕРЕТ», яке 29.06.2017 змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» (надалі - Фактор), та ТзОВ «ФК «Рантьє» укладено договір факторингу №28/02-1 (надалі - Договір факторингу). Згідно з умовами Договору факторингу ТзОВ «ФК «Рантьє» відступило (передало у власність) Фактору (новому кредитору) з 28.02.2017, а Фактор, відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства набув право грошової вимоги за кредитним договором 1.120.74755 від 11.04.2012.
 
Крім того, скаржником до апеляційного суду надано документи щодо наявності у ТОВ  «НФС» права вимоги за вказаним кредитним договором, надано копії сторінок 1, 88 (де під номером 9840 зазначено інформацію по кредитному договору боржника №В80.120.74755), 224 з Додатків № 1 та № 2 до договору факторингу від 30.10.2015 №30/10- 1 отриманих від АТ «Ідея Банк», оскільки ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» припинило свою діяльність 19.06.2019 (інформація згідно із Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).
Вказані додаткові докази можливо прийняти на стадії апеляційного розгляду, оскільки заявник їх не мав і зміг отримати у ліквідованого банку лише після ухвалення судового рішення.
З огляду на вищезазначене та у відповідності до ст. 367 ЦК України апеляційний суд досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
 
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «НФС»  про заміну стягувача у виконавчому листі з тих підстав, що заявником не надано доказів про перехід  права вимоги, оскільки вказані вище обставини свідчать про те, що ТОВ «НФС»  отримало від попереднього кредитора ТзОВ «ФК «Рантьє» всі права та обов`язки в зобов`язанні.
 
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про заміну стягувача у виконавчому листі.
 
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення заяви, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» про заміну стягувача у виконачому листі , з наведених вище підстав.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 374,376, 382-384,389 ЦПК України, суд, -
                                                         П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» - задовольнити.
 
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27 квітня 2020 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
 
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» - задовольнити.
 
Замінити стягувача у виконачому листі №755/1676/15-ц. виданому 02.03.2015 року Дніпровським районним судом М. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором  у сумі 16 148 грн. 50 коп., третейського збору - 322 грн. 23 коп., а також судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.  з Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» ( ЄДРПОУ 19390819) на Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» ( ЄДРПОУ 39691431) 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
Повний текст постанови складено 09 липня 2020 року.
Головуючий                     Судді: