ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/16947/18                                                                 Суддя (судді) першої інстанції: Мазур А.С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2020 року                                                                               м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді            Ключковича В.Ю.,
суддів          Кобаля М.І.,                 
                                                                                                            Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року (повний текст складено 17.02.2020, суддя Мазур А.С.) у справі за адміністративним позовом арбітражного керуючого  ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування припису та розпорядження, - 

В С Т А Н О В И В:
Арбітражний керуючий ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, у якому просила:
- визнати дії Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо складання акту перевірки протиправними; 
- визнати протиправним та скасувати розпорядження про усунення порушень №16-р/18 від 04.10.2018, видане Головним територіальним управлінням юстиції у Запорізькій області;
- визнати протиправним та скасувати припис про недопущення повторних порушень №20-п/18 від 04.10.2018, виданий Головним територіальним управлінням юстиції у Запорізькій області.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року закрито провадження в адміністративній справі №826/16947/18 в частині   визнання протиправними дій   Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо складання акту перевірки.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року позовні задоволено частково; визнано   протиправним та скасовано в частині розпорядження про усунення порушень №16-р/18 від 04.10.2018, видане Головним територіальним управлінням юстиції у Запорізькій області; стягнуто на користь арбітражного керуючого ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 352,40 грн. (триста п`ятдесят дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (69017, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 164, код ЄДРПОУ 02891463); в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2020 в частині задоволення позовних вимог та постановити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю, стягнути з арбітражного керуючого ОСОБА_1 на користь Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області сплачену суму судового збору у розмірі 528,60 (п`ятсот двадцять вісім) грн. 60 коп.
Апелянт вказує, що в резолютивній частині оскаржуваного рішення зазначено: «визнати протиправним та скасувати в частині розпорядження про усунення порушень №16-р/18 від 04.10.2018, видане Головним територіальним управлінням юстиції у Запорізькій області», при цьому не зазначено в якій саме частині скасовано це розпорядження.
Також, апелянт щодо порушень позивачем, згідно спірного розпорядження, абзаців 7 та 13 частини 2 статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (арбітражний керуючий на перевірку не надала документального підтвердження наявності/відсутності у ТОВ «Токмак Теплоенергія» захисних споруд цивільного захисту (сховищ та протирадіаційних укриттів) та вантажних, вагонів, локомотивів та іншого моторовагонного транспорту), зазначає, що доводи позивача стосовно того, що захисні споруди цивільного захисту (сховища та протирадіаційні, укриття) можуть існувати виключно у вигляді будівель та споруд, тобто об`єктів нерухомого майна, які згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно та відповіді Фонду державного майна України за банкрутом не обліковуються, в цілому не спростовують відсутність за ТОВ «Токмак теплоенергія» об`єктів цивільного захисту, оскільки відповідно до пункту 11 статті 18 Кодексу цивільного захисту України, організація обліку фонду захисних споруд цивільного захисту суб`єктів господарювання, що належать до сфери їх управління, та захисних споруд цивільного захисту державної власності, що перебувають на балансі суб`єктів господарювання приватної форми власності, відносяться до повноважень інших центральних органів виконавчої влади у сфері цивільного захисту.
Щодо порушень, згідно розпорядження від 04.10.2018 № 16-р/18 позивачем  частин 2 та 3 статті 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (ліквідатор ТОВ «Токмак теплоенергія» арбітражний керуючий протиправно нарахувала собі грошову винагороду за період з 15.02.2016 по 12.06.2018 під час виконання повноважень ліквідатора ТОВ «Токмак теплоенергія» у сумі 295 884,63 грн. із розрахунку 4-х мінімальних заробітних плат на місяць, яка частково була отримана ліквідатором у сумі 7 788, 91 грн.) апелянт вказує, що позивачем не було надано на перевірку письмові докази неотримання керівником боржника заробітної плати за останні дванадцять місяців його роботи і відсутність таких письмових доказів встановив і Господарський суд Запорізької області в ухвалі від 24.07.2018 у справі № 908/5785/15.
06.07.2020 до суду апеляційної інстанції від Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надійшло клопотання про відкладення судового засідання та проведення його в режимі відеоконференції, в зв`язку з віддаленістю Шостого апеляційного адміністративного суду від міста Запоріжжя та з обмеженим фінансуванням на відрядження, запровадження карантину на території України.
Розглянувши доводи клопотання Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення такого, з огляду на пропуск строку на подання заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, встановлений ч. 2 ст. 195 КАС України (учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання), відсутність доказів направлення копії такої заяви іншим учасникам справи (ч. 2 ст. 195 КАС України). При цьому, суд зауважує, що відповідач не позбавлений можливості подати до суду письмові пояснення, явка в судове засідання суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи, а також те, що наразі дозволено перевезення легковими автомобілями, службовими або орендованими автомобільними транспортними засобами, а відтак, представник відповідача не позбавлений можливості прибути до м. Києва до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Сторони у судове засідання не з`явилися, з огляду на що, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що в період з 27 по 30 липня 2018 року Головним територіальним управління юстиції у Запорізькій області на підставі скарги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» від 05.06.2018 №14/7-1755В та листа-доручення Міністерства юстиції України від 19.06.2018 №527/17819-33-18/9.3.1 була проведена позапланова невиїзна перевірка арбітражного керуючого ОСОБА_1
За результатами перевірки, на підставі Довідки про результати перевірки арбітражного керуючого від 30.07.2018 №29-д (а.с.46-78, т.1), відповідачем був складений акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 08.08.2018 №30/18 (надалі - Акт перевірки) (а.с.81-96, т.1), яким було встановлено порушення позивачем вимог абзаців 4, 7 та 13 частини 2 статті 41 та частин 2 і 3 статті 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі - Закон про банкрутство) в редакції, що діє з 19.01.2013, положень пунктів 6, 7 розділу І, абзацу 1 пункту 1 розділу ІІ, пункту 2, підпункту 2.2, пункту 2, підпункту 3.2, пункту 3, підпункту 4.1 пункту 4, підпункту 5.4 пункту 5, підпункту 8.6 пункту 8 розділу ІІІ, пункту 2 розділу IV Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого Наказом Міністерством фінансів України від 02.09.2014 №879.
На підставі Акту перевірки відповідач виніс розпорядження про усунення порушень від 04.10.2018 №16-р/18 (надалі - Розпорядження) (а.с. 99, 100, т.1), яким зобов`язав позивача у термін до 05.11.2018 усунути перелічені в Акті перевірки порушення у наступний спосіб: на виконання абзаців 7 та 13 частини 2 статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» отримати відповіді про наявність (відсутність) у ТОВ «Токмак Теплоенергія» захисних споруд цивільного   захисту (сховищ та протирадіаційних укриттів) (Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації) та вантажних вагонів, локомотивів та іншого моторовагонного транспорту (ПАТ «Укрзалізниця»);   на виконання частин 2 і 3 статті 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» здійснити перерахунок грошової винагороди за період з 15.02.2016 по 12.06.2018 під час виконання повноважень ліквідатора ТОВ «Токмак Теплоенергія» із розрахунку 2-х мінімальних заробітних плат на місяць згідно ухвали Господарського суду Запорізької області від 24.07.2018 у справі №908/4785/15 про банкрутство ТОВ «Токмак Теплоенергія» та надати комітету кредиторів звіт про нарахування та виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого із перерахованим розміром грошової винагороди за період з 15.02.2016 по 12.06.2018 та надати документальне підтвердження схвалення комітетом кредиторів цього звіту.
Розпорядженням №20-р/18 від 06.11.2018 про внесення змін до розпорядження про усунення порушень від 04.10.2018 №16-р/18 (а.с.111-113, т.1) вирішено внести зміни до розпорядження про усунення порушень від 04.10.2018 №16-р/18 в частині строку усунення арбітражним керуючим   ОСОБА_1 порушення абзаців 7 та 13 частини 2 статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» шляхом отримання від Токмацької міської ради відповіді про наявність (відсутність) у ТОВ «Токмак Теплоенергія» захисних споруд цивільного захисту (сховищ та протирадіаційних укриттів), продовживши позивачу строк на виконання Розпорядження до 10.01.2019 включно. В іншій частині Розпорядження залишено без змін.
Згідно висновку відповідача від 06.12.2018 про виконання розпорядження про усунення порушень від 04.10.2018 №16-р/18 за змінами, внесеними розпорядженням від 06.11.2018 №20-р/18. Розпорядження виконано позивачем у повному обсязі.
Крім того, відповідач виніс позивачу припис про недопущення повторних порушень від 04.10.2018 №20-р/18 (надалі - Припис) (а.с.101, т.1), а саме - вимог абзацу 4 частини 2 статті 41 Закону про банкрутство та положень пунктів 6, 7 розділу І, абзацу 1 пункту 1 розділу ІІ, пункту 2, підпункту 2.2, пункту 2, підпункту 3.2, пункту 3, підпункту 4.1 пункту 4, підпункту 5.4 пункту 5, підпункту 8.6 пункту 8 розділу ІІІ, пункту 2 розділу IV Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого Наказом Міністерством фінансів України від 02.09.2014 №879 (надалі - Положення №879), арбітражним керуючим ОСОБА_1 на перевірку не надано доказів належного проведення нею інвентаризації після призначення її ліквідатором на ТОВ «Токмак Теплоенергія» станом на 16.05.2016 згідно наказу ліквідатора ТОВ «Токмак Теплоенергія» від 13.05.2016 №1 «Про проведення інвентаризації», а саме: нематеріальних активів, незавершених капітальних інвестицій, запасів, біологічних активів, бланків документів суворої звітності, витрат і доходів майбутніх періодів, забезпечень і резервів, складання нею протоколу інвентаризаційної комісії за результатами проведеної інвентаризації майна ТОВ «Токмак Теплоенергія». Також арбітражним керуючим на перевірку не надано доказів належного проведення нею інвентаризації перед складанням річної фінансової звітності за 2016 рік (тобто до 28.02.2017), за 2017 рік (тобто до 28.02.2018), а саме: нематеріальних активів, незавершених капітальних інвестицій, запасів, біологічних активів, бланків документів суворої звітності, витрат і доходів майбутніх періодів, забезпечень і резервів, складання нею протоколу інвентаризаційної комісії за результатами проведеної інвентаризації майна ТОВ «Токмак Теплоенергія».
Арбітражний керуючий  ОСОБА_1 не погоджуючись з вказаними розпорядженням та приписом відповідача, вважаючи, що вони порушують її права та законні інтереси, звернулася до суду із даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що:
- позивачем не надано відповідачу на момент винесення розпорядження документального підтвердження наявності/відсутності у ТОВ «Токмак Теплоенергія» вантажних вагонів, локомотивів та іншого моторовагонного транспорту, а тому розпорядження в цій частині винесено правомірно;
- захисні споруди цивільного захисту (сховища та протирадіаційні укриття) є перш за все будівлями чи спорудами, тому отримання позивачем у процесі розшуку майна боржника для наповнення ліквідаційної маси інформації про відсутність у ТОВ «Токмак Теплоенергія» нерухомого майна, та відповіді ФДМУ, є належним підтвердження відсутності у боржника також і захисних споруд цивільного захисту, а тому розпорядження від 04.10.2018 №16-р/18 в частині зобов`язання позивача у термін до 05.11.2018 усунути порушення вимог абзацу 13 статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» шляхом отримання відповіді про наявність (відсутність) у ТОВ «Токмак теплоенергія» захисних споруд цивільного захисту (сховищ та протирадіаційних укриттів), є протиправним;
- розпорядження від 04.10.2018 №16-р/18 в частині зобов`язання позивача у термін до 05.11.2018 усунути порушення вимог частин 2, 3 статті 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вчинивши дії, перелічені у Розпорядженні є протиправним;
- висновок відповідача про обов`язковість проведення позивачем інвентаризації всіх активів і зобов`язань ТОВ «Токмак Теплоенергія» станом на 16.05.2016 року та перед складанням річної фінансової звітності за 2016 рік (у строк до 28.02.2017) та за 2017 рік (у строк до 28.02.2018) зі складанням підтверджуючих це документів, є правомірним, а тому припис про недопущення повторних порушень від 04.10.2018 №20-п-18 є правомірним.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (в частині задоволених судом позовних вимог), колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Відповідно до п.1.2 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 №1284/5 (надалі - Порядок №1284/5), цей порядок поширюється на всіх фізичних осіб, які отримали в установленому порядку свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).
Згідно п.1.3 Порядку №1284/5, контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі - арбітражний керуючий) здійснюють Мін`юст як державний орган з питань банкрутства та за його дорученням головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі як територіальні органи з питань банкрутства.
Мін`юст та його територіальні органи з питань банкрутства є органами контролю.
Пунктом 2.1 Порядку №1284/5 передбачено, що контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок.
Відповідно до п.2.3 Порядку №1284/5, здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих складається з таких етапів:
проведення перевірки, складання довідки про результати перевірки діяльності арбітражного керуючого (далі - Довідка);
надання арбітражним керуючим комісії заперечень щодо Довідки та (або) усунення зазначених у Довідці порушень;
складення акта перевірки з урахуванням Довідки, заперечень та усунутих арбітражним керуючим порушень.
Згідно п.2.4 Порядку №1284/5, строк проведення перевірки не може перевищувати для: планової - восьми робочих днів; позапланової - трьох робочих днів.
Пунктами 2.6, 2.6.1 Порядку №1284/5 передбачено, що підставами для проведення позапланової перевірки є: подання арбітражним керуючим письмової заяви до органу контролю про проведення перевірки за його бажанням; звернення (скарги) фізичних та юридичних осіб щодо дій арбітражного керуючого з викладенням обставин невиконання або неналежного виконання ним покладених на нього повноважень, з яких вбачається необхідність проведення контролю; виявлення недостовірності даних, заявлених у документах, поданих арбітражним керуючим для отримання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); неподання або подання не в повному обсязі в установлений строк арбітражним керуючим документів обов`язкової звітності або виявлення недостовірності даних у документах обов`язкової звітності, поданих арбітражним керуючим; перевірка виконання арбітражним керуючим розпоряджень, виданих за результатами проведення планових чи позапланових перевірок органом контролю; встановлення Дисциплінарною комісією невідповідності висновків акта перевірки вимогам законодавства, зазначеного в пункті 2.2 цього розділу, та направлення звернення (скарги), що було(а) підставою для проведення відповідної позапланової перевірки, для проведення додаткового контролю; рішення Дисциплінарної комісії щодо проведення органами контролю додаткового контролю на підставі заяв та скарг, які надійшли на розгляд Дисциплінарної комісії; виявлення Мін`юстом або територіальним органом з питань банкрутства у процесі реалізації повноважень державного органу з питань банкрутства ознак невиконання чи неналежного виконання арбітражним керуючим покладених на нього обов`язків; невиконання арбітражним керуючим вимог рішень (ухвал, постанов) господарського суду у справах про банкрутство (п.2.6).
Позапланова перевірка здійснюється органом контролю за наявності згоди Мін`юсту на її проведення, крім випадків проведення позапланової перевірки з підстав, передбачених абзацами п`ятим і шостим пункту 2.6 цього розділу (п.2.6.1).
Згідно пункту 5.1 Порядку №1284/5 в останній день перевірки орган контролю складає та підписує Довідку у двох примірниках. Один примірник Довідки надається арбітражному керуючому, який перевірявся, або його представнику, другий зберігається в органі контролю. Пунктами 6.1 та 6.2 Порядку №1284/5 передбачено, що арбітражний керуючий має право протягом п`яти робочих днів після складення Довідки надати в письмовій формі свої пояснення, зауваження, заперечення до неї разом з необхідними документами або усунути виявлені під час перевірки порушення та надати інформацію про це комісії. Орган контролю зобов`язаний протягом двох робочих днів після завершення строку для надання арбітражним керуючим заперечень щодо Довідки опрацювати надані арбітражним керуючим пояснення, зауваження, заперечення.
Пунктом 6.3 Порядку №1284/5 передбачено, що комісія готує акт перевірки діяльності арбітражного керуючого протягом:
двох робочих днів з дня підписання Довідки, якщо арбітражний керуючий підписав Довідку без зауважень і заперечень;
двох робочих днів після завершення строку для надання арбітражним керуючим пояснень, зауважень, заперечень щодо Довідки.
Відповідно до п.6.13 Порядку №1284/5, у разі виявлення за результатами перевірки порушень, які є підставою для внесення до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень, орган контролю обов`язково зазначає про це в акті перевірки. У такому випадку припис та (або) розпорядження не складаються до моменту прийняття Дисциплінарною комісією рішення за результатом розгляду подання.
У цьому випадку орган контролю протягом трьох робочих днів з дня підписання акта перевірки вносить пропозицію до структурного підрозділу Мін`юсту щодо внесення до Дисциплінарної комісії подання про накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення.
До пропозиції орган контролю додає акт перевірки з усіма документами, що є його невід`ємними складовими.
Як вбачається з матеріалів справи, Департаментом з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України підготовлено та внесено на розгляд Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) подання №1149 від 17.08.2018 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення. Зазначене подання внесене на підставі листа Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 10.08.2018 №13-04/7323.
Відповідно до листа Міністерства юстиції України №1434/9.3.1/33-18 від 13.09.2018 «Щодо результатів засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих», за результатами заслуховування пояснень арбітражного керуючого та вивчення матеріалів перевірки, керуючись п.25 Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.01.2013 №81/5, комісією прийнято рішення відхилити подання №1149 від 17.08.2018 про накладення дисциплінарного стягнення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 за недостатністю підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Водночас, у відповідності до п.п.6.9, 6.9.1 Порядку №1284/5, у разі виявлення під час перевірки порушень у діяльності арбітражного керуючого орган контролю на підставі акта перевірки за наявності відповідних підстав виносить припис про недопущення повторних порушень та (або) розпорядження про усунення виявлених порушень (п.6.9).
Орган контролю виносить розпорядження щодо порушень, які можуть бути усунені арбітражним керуючим, а щодо інших порушень - припис (п.6.9.1).
Згідно п.п.6.10, 6.11 Порядку №1284/5, у розпорядженні міститься інформація про встановлені комісією порушення, термін та спосіб їх усунення.
Строк виконання розпорядження у випадку наявності об`єктивних підстав може бути продовжено органом контролю шляхом внесення відповідних змін до розпорядження (п.6.10).
Арбітражний керуючий зобов`язаний до закінчення строку, зазначеного в розпорядженні, усунути виявлені порушення та надати інформацію про це разом з відповідними документами до органу контролю, який виніс розпорядження.
У разі якщо подані документи підтверджують виконання розпорядження, орган контролю складає висновок про виконання розпорядження, який долучається до акта перевірки.
У разі якщо подані документи не підтверджують виконання розпорядження або арбітражний керуючий не подав до органу контролю документи, що підтверджують виконання розпорядження, орган контролю для перевірки виконання розпорядження призначає позапланову перевірку (п.6.11).
Згідно п.6.12 Порядку №1284/5, у приписі міститься інформація про виявлені під час перевірки порушення, які усунути неможливо, та зобов`язання арбітражного керуючого не допускати аналогічних порушень.
У разі якщо арбітражним керуючим протягом року не вчинено аналогічних вказаним у приписі порушень, припис вважається виконаним.
Так, відповідач виніс розпорядження, яким зобов`язав позивача у термін до 05.11.2018 усунути перелічені в акті перевірки порушення у наступний спосіб: на виконання абзаців 7 та 13 частини 2 статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» отримати відповіді про наявність (відсутність) у ТОВ «Токмак Теплоенергія» захисних споруд цивільного захисту (сховищ та протирадіаційних укриттів) (Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації) та вантажних вагонів, локомотивів та іншого моторовагонного транспорту (ПАТ «Укрзалізниця»);   на виконання частин 2 і 3 статті 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»   здійснити перерахунок грошової винагороди за період з 15.02.2016 по 12.06.2018 під час виконання повноважень ліквідатора ТОВ «Токмак Теплоенергія» із розрахунку 2-х мінімальних заробітних плат на місяць згідно ухвали Господарського суду Запорізької області від 24.07.2018 у справі №908/4785/15 про банкрутство ТОВ «Токмак Теплоенергія» та надати комітету кредиторів звіт про нарахування та виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого із перерахованим розміром грошової винагороди за період з 15.02.2016 по 12.06.2018 та надати документальне підтвердження схвалення комітетом кредиторів цього звіту.
Оцінюючи правомірність винесеного відповідачем розпорядження про усунення порушень від 04.10.2018 №16-р/18 в частині неотримання позивачем відповіді про наявність (відсутність) у ТОВ «Токмак Теплоенергія» захисних споруд цивільного захисту (сховищ та протирадіаційних укриттів), колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, арбітражний керуючий  ОСОБА_1 зазначала, що захисні споруди цивільного захисту (сховища та протирадіаційні укриття) можуть існувати виключно у вигляді будівель та споруд, тобто об`єктів нерухомого майна, які згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно та відповіді Фонду державного майна України за банкрутом не обліковуються.
Однак, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до абзацу тринадцятого частини другої статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор з дня свого призначення вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.
Частиною третьою статті 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою права та обов`язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.
Зазначене свідчить про те, що ліквідатор повинен вжити всіх заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, у тому числі заходів,спрямованих на виявлення у банкрута захисних споруд цивільного захисту (сховищ та протирадіаційних укриттів).
Відповідно до п.14 ч.1 ст.2 Кодексу цивільного захисту України, захисні споруди цивільного захисту - це інженерні споруди, призначені для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів.
Відповідно до частин 1, 2 статті 32   Кодексу цивільного захисту України, до захисних споруд цивільного захисту належать: сховище - герметична споруда для захисту людей, в якій протягом певного часу створюються умови, що виключають вплив на них небезпечних факторів, які виникають внаслідок надзвичайної ситуації, воєнних (бойових) дій та терористичних актів; протирадіаційне укриття - негерметична споруда для захисту людей, в якій створюються умови, що виключають вплив на них іонізуючого опромінення у разі радіоактивного забруднення місцевості; швидкоспоруджувана захисна споруда цивільного захисту - захисна споруда, що зводиться із спеціальних конструкцій за короткий час для захисту людей від дії засобів ураження в особливий період.
Для захисту людей від деяких факторів небезпеки, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій у мирний час, та дії засобів ураження в особливий період також використовуються споруди подвійного призначення та найпростіші укриття.
Споруда подвійного призначення - це наземна або підземна споруда, що може бути використана за основним функціональним призначенням і для захисту населення.
Найпростіше укриття - це фортифікаційна споруда, цокольне або підвальне приміщення, що знижує комбіноване ураження людей від небезпечних наслідків надзвичайних ситуацій, а також від дії засобів ураження в особливий період.
Відповідно до пункту 11 статті 18 Кодексу цивільного захисту України до повноважень інших центральних органів виконавчої влади у сфері цивільного захисту належить організація обліку фонду захисних споруд цивільного захисту суб`єктів господарювання, що належать до сфери їх управління, та захисних споруд цивільного захисту державної власності, що перебувають на балансі суб`єктів господарювання приватної форми власності.
Згідно пункту 26 частини 1 статті 19 Кодексу цивільного захисту України до повноважень Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій у сфері цивільного захисту належить організація обліку фонду захисних споруд цивільного захисту.
Відповідно до пункту 27 частини 2 статті 19 Кодексу цивільного захисту України до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері цивільного захисту належить організація обліку фонду захисних споруд цивільного захисту.
Крім того, відповідно до підпункту 6 пункту 4 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1052, Державна служба України з надзвичайних ситуацій здійснює заходи щодо створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, ведення їх обліку, забезпечує разом з відповідними органами та підрозділами цивільного, захисту, місцевими держадміністраціями здійснення контролю за готовністю зазначених споруд до використання за призначенням.
Згідно Положення про Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області, затвердженого наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 04.02.2013 № 3, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області бере участь у заходах щодо створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, ведення їх обліку (у тому числі з використанням спеціального програмного забезпечення), забезпечує разом з місцевими держадміністраціями здійснення контролю за готовністю зазначених споруд до використання за призначенням, проведення їх інвентаризації.
Таким чином, колегія суддів приходить висновку, що лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області №11-20-02530 від 06.05.2016 свідчить лише про відсутність у регіональному відділенні інформації щодо наявності державного майна, яке перебуває на балансі ТОВ «Токмак Теплоенергія», а не про відсутність у ТОВ «Токмак Теплоенергія» на балансі захисних споруд цивільного захисту (сховищ та протирадіаційних укриттів), а відтак, доводи позивача стосовно того, що об`єктів нерухомого майна, які згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно та відповіді Фонду державного майна України за банкрутом не обліковуються, не спростовують відсутність за ТОВ «Токмак Теплоенергія» об`єктів цивільного захисту, натомість, позивачу слід було звернутись з відповідними запитами до компетентних органів (ГУ ДСНС у Запорізькій області, Токмацької міської ради).
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем, 14.08.2018 було направлено запит до ГУ ДСНС у Запорізькій області щодо надання інформації про наявність (відсутність) захисних споруд цивільного захисту (сховищ та протирадіаційних укриттів), зареєстрованих на праві власності за ТОВ «Токмак Теплоенергія» та на виконання розпорядження відповідача від 04.10.2018 №16-р/18, було направлено запит від 12.10.2018 №434-02-01-908/4785 повторно, на який листом від 29.10.2018 ГУ ДСНС у Запорізькій області повторно повідомило, що для отримання інформації щодо зареєстрованих за ТОВ «Токмак Теплоенергія» захисних споруд цивільного захисту та інших відомостей слід звернутись до Департаменту з питань цивільного захисту нанесення Запорізької обласної державної адміністрації (а.с.103, т.1).
На запит позивача від 14.08.2018 №433-02-01-908/4785 щодо наявності об`єктів цивільного захисту, зареєстрованих за ТОВ «Токмак Теплоенергія» Департамент з питань цивільного захисту нанесення Запорізької обласної державної адміністрації листом від 22.10.2018 № 1046/04-07 повторно повідомив, що для отримання необхідної інформації слід звернутися до Токмацької міської ради (а.с.105, т. 1).
Також, в матеріалах справи наявна відповідь Токмацької міської ради від 14.11.2018 №3180/22-39, згідно якої на території м. Токмак Запорізької області відсутні захисні споруди цивільного захисту (сховища, протирадіаційні укриття), зареєстровані на праві власності за ТОВ «Токмак Теплоенергія» (а.с.147, т.1).
Зазначене свідчить також про те, що позивач вживав заходів по усуненню зазначених у розпорядженні порушень.
Таким чином, твердження позивача щодо необґрунтованості висновків відповідача щодо зазначених вище порушень спростовуються вищевикладеними правовими нормами та наявними в матеріалах справи доказами.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що розпорядження про усунення порушень від 04.10.2018 №16-р/18 в частині зобов`язання позивача у термін до 05.11.2018 усунути порушення вимог абзацу 13 статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» шляхом отримання відповіді про наявність (відсутність) у ТОВ «Токмак Теплоенергія» захисних споруд цивільного захисту (сховищ та протирадіаційних укриттів), є правомірним, а тому не підлягає скасуванню в цій частині, у зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в цій частині.
Щодо встановленого актом перевірки порушення позивачем вимог частин 2 і 3 статті 115 Закону про банкрутство, та винесеного відповідачем Розпорядження про усунення порушень від 04.10.2018 №16-р/18 в цій частині, колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідно до розпорядження, позивача було зобов`язано на виконання частини 2 та 3 статті 115 Закону України   «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» здійснити перерахунок грошової винагороди за період з 15.02.2016 по 12.06.2018 під час виконання повноважень ліквідатора ТОВ «Токмак Теплоенергія» із розрахунку 2-х мінімальних заробітних плат на місяць згідно ухвали Господарського суду Запорізької області від 24.07.2018 у справі №908/4785/15 про банкрутство ТОВ «Токмак Теплоенергія» та надати комітету кредиторів звіт про нарахування та виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого із перерахованим розміром грошової винагороди за період з 15.02.2016 по 12.06.2018 та надати документальне підтвердження схвалення комітетом кредиторів цього звіту.
Відповідно до частини 2 статті 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»   грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна визначається в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень або в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до                     відкриття провадження (проваджень)                     у справі про банкрутство, якщо такий розмір перевищує дві мінімальні заробітні плати. Розмір грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна не може перевищувати п`яти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.
Право вимоги грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень розпорядника майна боржника.
Сплата грошової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна) здійснюється шляхом її авансування заявником (кредитором або боржником) у розмірі, зазначеному у цій частині. Сума авансового платежу вноситься на депозитний рахунок нотаріуса та виплачується арбітражному керуючому (розпоряднику майна) за кожний місяць виконання ним повноважень розпорядника майна.
Постановою Господарського суду Запорізької області від 15.02.2016 по справі №908/4785/15 позивач був призначений ліквідатором ТОВ «Токмак теплоенергія». Вказаною ж постановою від 15.02.2016   суд припинив процедуру розпорядження майном боржника - ТОВ «Токмак теплоенергія» та повноваження розпорядника майна боржника, визнав ТОВ «Токмак теплоенергія» банкрутом та відкрив ліквідаційну процедуру.
Частина ж 2 статті 115 Закону про банкрутство встановлює порядок визначення грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна.
Позивач повноваження розпорядника майна ТОВ «Токмак Теплоенергія» у справі №908/4785/15 ніколи не виконувала, тому встановлення відповідачем в Акті перевірки факту порушення позивачем ч.2 ст.115 Закону про банкрутство є протиправним, а як наслідок - вимога про усунення такого порушення, викладена в оскаржуваному Розпорядженні, також є протиправною.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що Розпорядження про усунення порушень від 04.10.2018 №16-р/18 в частині зобов`язання позивача у термін до 05.11.2018 усунути порушення вимог частини 2 статті 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вчинивши дії, перелічені у Розпорядженні, є протиправним, а тому підлягає скасуванню в цій частині.
Частиною 1 статті 115 Закону про банкрутство передбачено, що арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.
Частиною 3 статті 115 Закону про банкрутство визначено, що арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.
Грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора складається з основної та додаткової грошових винагород.
Основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора визначається в розмірі двох середньомісячних заробітних плат керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до введення господарським судом процедури санації боржника або відкриття процедури ліквідації банкрута за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень керуючого санацією або ліквідатора. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора не може перевищувати десяти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.
Додаткова грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією визначається в розмірі 5 відсотків від обсягу стягнутих на користь боржника активів (повернення грошових коштів майна, майнових прав), які на день відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство перебували у третіх осіб, а також 3 відсотків від обсягу погашених вимог конкурсних кредиторів.
Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень керуючого санацією, ліквідатора.
Право вимоги арбітражного керуючого (керуючого санацією, ліквідатора) на додаткову грошову винагороду виникає з дня фактичного надходження до боржника стягнутих на його користь активів чи їх частини, які на день відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство перебували у третіх осіб, або з дня фактичного повного або часткового погашення вимог конкурсних кредиторів пропорційно до їх обсягу.
Відповідно до абзацу 8 пункту 37 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/606/2013 від 28.03.2013 «Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI), в разі неотримання керівником боржника заробітної плати за останні дванадцять місяців його роботи, основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора визначається в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.
Як вбачається з матеріалів сап рви, фінансово-господарські та інші документи боржника позивачу, після призначення її ліквідатором, посадовими особами боржника передані не були, фінансові звіти боржником востаннє подавалися лише за 2012 рік, тому, нараховуючи собі основну грошову винагороду у розмірі 4-х мінімальних заробітних плат позивач керувалася приписами абзацу 8 пункту 37 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/606/2013 від 28.03.2013.
Висновок відповідача про порушення позивачем вимог ч.3 ст.115 Закону про банкрутство, що виразилося в нарахуванні позивачем основної грошової винагороди за період з 15.02.2016 по 12.06.2018 за виконання повноважень ліквідатора ТОВ «Токмак Теплоенергія»  у сумі 295884,63 грн. із розрахунку 4-х мінімальних заробітних плат, яка частково була отримана у сумі 7788,91 грн. ґрунтується на висновках, зроблених Господарським судом Запорізької області в   ухвалі від 24.07.2018 по справі №908/4785/15.
Так, вказаною Ухвалою від 24.07.2018 Господарський суд Запорізької області     встановив основну грошову винагороду позивачу за виконання повноважень ліквідатора у справі №908/4785/15 у розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання повноважень. Відмовляючи у задоволенні клопотання позивача про встановлення йому основної грошової винагороди у розмірі 4-х мінімальних заробітних плат, Господарський суд Запорізької області зазначив, що ні до матеріалів клопотання, ні безпосередньо в судовому засіданні ліквідатором не було представлено суду документального підтвердження неотримання керівником боржника заробітної плати за останні дванадцять календарних місяців його роботи.
З аналізу ч.3 ст.115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»   вбачається, що вказана норма встановлює обмеження щодо максимального розміру основної грошової винагороди ліквідатора, а саме   - такий розмір не може перевищувати десяти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.
Водночас, мінімальний розмір основної грошової винагороди ліквідатора вказаною нормою не встановлений. 
Частина 3 статті 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»   лише встановлює, що основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень ліквідатора має визначатися в розмірі двох середньомісячних заробітних плат керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до відкриття процедури ліквідації банкрута.
В даному випадку, лише тоді можна було б говорити про порушення позивачем вимог ч.3 ст.115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»   якби позивач встановила собі основну грошову винагороду у розмірі, що перевищував би 10 мінімальних заробітних плат, або у розмірі, більшому, ніж дві середньомісячних заробітних плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до відкриття процедури ліквідації банкрута, якби такий розмір був відомий.
Проте, ні Акт перевірки, ні винесене на його підставі Розпорядження, як і   ухвала Господарського суду Запорізької області від 24.07.2018 у справі №908/4785/15, не містять інформацію про те, якою була середньомісячна заробітна плата керівника ТОВ «Токмак теплоенергія» за останні дванадцять місяців його роботи до відкриття ліквідаційної процедури.
Колегія суддів при цьому враховує, що позивач за період виконання обов`язків ліквідатора ТОВ «Токмак теплоенергія» з 15.02.2018 по 12.06.2018, тобто, упродовж більше ніж 2-х років, отримала основну грошову винагороду в сумі лише 7888,91 грн.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що висновки акту перевірки щодо порушення позивачем вимог ч.3 ст.115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є безпідставними, а Розпорядження про усунення порушень від 04.10.2018 №16-р/18 в частині усунення позивачем порушень вимог ч.3 ст.115 Закону про банкрутство, винесено протиправно, а тому підлягає скасуванню, а позовна заява в цій частині - задоволенню.
Отже, доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному судовому рішенні, в цій частині не спростовують, а відтак, не можуть бути підставою для скасування (зміни) рішення суду інстанції в цій частині.
Зважаючи на те, що колегією суддів прийнято рішення про зміну рішення суду першої інстанції в мотивувальній частині, а резолютивна частина рішення суду першої інстанції є неповною, оскільки не відповідає змісту самого рішення, так як судом не зазначено в якій саме частині скасовано спірне розпорядження, колегія суддів приходить висновку про необхідність зміни резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині відмови у задоволенні позовних вимог, в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.
Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7 , відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене, оскільки порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи  призвело до помилкового вирішення справи в частині скасування розпорядження про усунення порушень від 04.10.2018 №16-р/18 в частині зобов`язання позивача у термін до 05.11.2018 усунути порушення вимог абзацу 13 статті 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» шляхом отримання відповіді про наявність (відсутність) у ТОВ «Токмак Теплоенергія» захисних споруд цивільного захисту (сховищ та протирадіаційних укриттів), а також, зважаючи на невідповідність резолютивної частини рішення його мотивувальній частині, колегія суддів приходить висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції в мотивувальній та резолютивній частині в частині задоволених позовних вимог, а в іншій частині - про залишення без змін рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року в частині задоволення позовних вимог змінити в мотивувальній та резолютивній частинах.
Викласти абзац другий резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року в наступній редакції:
«Визнати   протиправним та скасувати розпорядження про усунення порушень №16-р/18 від 04.10.2018, видане Головним територіальним управлінням юстиції у Запорізькій області в частині зобов`язання арбітражного керуючого  ОСОБА_1 у термін до 05.11.2018 (включно) усунути порушення у наступний спосіб: на виконання частин 2 і 3 статті 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»   в редакції, що діє з 19.01.2013, здійснити перерахунок грошової винагороди за період з 15.02.2016 по 12.06.2018 під час виконання повноважень ліквідатора ТОВ «Токмак Теплоенергія» із розрахунку 2-х мінімальних заробітних плат на місяць згідно ухвали Господарського суду Запорізької області від 24.07.2018 у справі №908/4785/15 про банкрутство ТОВ «Токмак Теплоенергія» та надати комітету кредиторів звіт про нарахування та виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого із перерахованим розміром грошової винагороди за період з 15.02.2016 по 12.06.2018 та надати документальне підтвердження схвалення комітетом кредиторів цього звіту.».
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                              В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                         М.І. Кобаль

                                                                                                        О.О. Беспалов