ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/707/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/3860/19 Категорія: 310000000 	Позарецька С. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Храпко В. Д. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       03 вересня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів : 

Храпка В.Д., 
       Вініченка Б.Б., Сіренка Ю.В.,
за участю секретаря        Чуйко А.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2020 року, ухваленого під головуванням судді Позарецької С.М., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -

                                        в с т а н о в и в :

У травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.
В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 08 квітня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської область, актовий запис № 367 від 08 квітня 2006 року.
У шлюбі у них народилися діти: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дочка - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають разом з нею.
Відповідно до судового наказу, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси від 21 листопада 2018 року відповідач сплачує аліменти на утримання дітей.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 грудня 2018 року шлюб між ними розірвано.
На даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років - дочкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з цим ніде не працює. 
Із червня 2018 року відповідач перестав надавати їй матеріальну допомогу.
Позивачу відомо, що відповідач працює директором ТОВ «НВФ «ПОКРОВ» і відповідно до посади має достатню заробітну плату. За сумісництвом відповідач працює директором ТОВ «Науково-виробнича фірма «Аріан-2001» та є учасником (співвласником) ТОВ «ПОКРОВ БУД» та ТОВ «Науково-виробнича фірма «Аріан-2001».
Вважаючи, що відповідач має достатній заробіток (дохід), про що свідчать його значні витрати на відпочинок з співмешканкою ОСОБА_8 та її донькою ОСОБА_9 у гірсько-лижному курорті «Буковель» з 07 по 13 січня 2018 року та у Республіці Туреччина з 23 червня 2018 року до 03 липня 2018 року, просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 4 000 грн. до досягнення ОСОБА_6 трирічного віку.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини у твердій грошовій сумі в розмірі 500, 00 грн. щомісячно, починаючи з 11 травня 2019 року та продовжувати до досягнення дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трирічного віку.
В іншій частині позову відмовлено. 
Стягнуто з ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 768,40 грн. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що призначаючи аліменти на її утримання у розмірі 500,00 грн. на місяць, суд першої інстанції не врахував дохід відповідача, який, на думку позивача, складає 20 000 грн., а прожитковий мінімум на працездатну особу становить 2 102 грн.; суд належно не вмотивував своє рішення.
У відзиві та додатку до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2020 року залишити в силі.
В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу вказує, що рішення суду про стягнення аліментів виконує вчасно та в повному обсязі, та зазначає, що на його утриманні знаходиться і матір, 1938 року народження, яка через похилий вік та хвороби потребує догляду та матеріальної допомоги.
ОСОБА_1 направила апеляційному суду додаткові пояснення аналогічного змісту апеляційної скарги.
Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку  про залишення без задоволення  апеляційної скарги по наступних підставах.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб (серія НОМЕР_1 ) сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 367.
Під час шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дочка - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають разом з матір`ю - ОСОБА_1 .
Відповідно до судового наказу від 21 листопада 2018 року, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси, з урахуванням ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2018 року, за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей (справа № 711/9437/18) із ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 , аліменти на неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/2 заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну, починаючи стягнення з 07 листопада 2018 року і до ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто до повноліття ОСОБА_3 .
Рішенням Придніпровського районного суд м. Черкаси від 27 грудня 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
Сторони разом не проживають тривалий час, їхні спільні діти мешкають разом з позивачкою. 
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_6 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (за місцем реєстрації матері - ОСОБА_1 ).
Позивачка не має можливості самостійно утримувати неповнолітніх дітей, оскільки вона не працює.
ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Згідно довідки Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради № 631 від 27 березня 2019 року ОСОБА_1 отримує державну соціальну допомогу у розмірі 860,00 грн. на місяць.
Відповідно до довідки за №419 від 05 квітня 2019 року, виданої головним бухгалтером ТОВ «Науково-виробнича фірма «Покров», ОСОБА_2 дійсно працює на посаді директора з 06 квітня 2011 року та його заробітна плата за останні шість місяців (з жовтня 2018 року до березня 2019 року) складала 34 136,58 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах відповідно до ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» №5639 від 02 липня 2019 року, виданого державним виконавцем Чигиринського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Журавльовою М.В., станом на 01 липня 2019 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 відсутня, переплата станом на 01 липня 2019 року становить - 11 584,01 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах відповідно до ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» №2973 від 04 лютого 2020 року, виданого головним державним виконавцем Чигиринського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Журавльовою М.В., станом на 04 лютого 2020 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 відсутня, переплата станом на 04 лютого 2020 року становить 20 236,67 грн. 
Відповідно до частини 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст.160 СК України).
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України).
Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (ч. 1 ст. 79 СК України).
Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. 
Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною п`ятою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.
Як встановлено судом першої інстанції, діти проживають разом з позивачкою.
Незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу, чоловік зобов`язаний утримувати дружину, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років.
Проте позивач не довела суду про наявність у відповідача доходів крім заробітної плати і можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 4 000 грн. Середньомісячний розмір заробітної плати відповідача складає 5 689 грн. Докази про інші види доходу і їх розмір позивачем не доведено. А тому з огляду на вік відповідача, стан його здоров`я, працездатність, розмір доходів, суд дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на утримання відповідача аліментів у розмірі 500,00 грн.
Правила ч. 3 ст. 182 СК України на дані правовідносини не поширюється, поскільки вони регулюються ст. 84 СК України, яка не покладає на відповідача доказування джерела витрат, що перевищують заробітну плату. В даному випадку кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
За таких обставин доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який обґрунтовано їх спростував.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову. Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст.  374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2020 року залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: