Справа № 307/3501/16-ц

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
        16 червня 2020 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі: 

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.
суддів: Фазикош Г.В., Куштана Б.П.,
за участі секретаря: Кухта М.В.,
за участі представників сторін – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Тячівського районного суду від 04 вересня 2019 року, головуючий суддя Гримут В.І., у справі за позовом  ОСОБА_5 до  ОСОБА_4 та Тячівської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення Тячівської міської ради про надання земельної ділянки під індивідуальне будівництво та державного акту про право приватної власності на землю,

В С Т А Н О В И В:
       У грудні 2016 року ОСОБА_5 звернулася в суд з вищевказаним позовом. 
29.11.2017 р. позивачка та її представник подали до суду заяву про уточнення позовних вимог, у яких просили визнати незаконним, таким що не має юридичного значення, рішення ХІІ сесії 22-го скликання від 18.12.1997 р., згідно якого відповідачу ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0.07 га., під будівництво та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 , а також визнати незаконним та скасувати державний акт серії 111-ЗК № 014587, виданий на ім`я ОСОБА_4 на право приватної власності на землю, виготовлений на підставі цього рішення. 
Посилається на те, що згідно рішення XIV-ї сесії 21 скликання Тячівської міської ради від 20.04.1994 р. їй було надано у власність земельну ділянку площею 0.07 га. для будівництва індивідуального житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . 
Відповідно до рішення 8-ї сесії ХХІІ скликання Тячівської міської ради від 26.04.1996 р. вулиця Матросова була перейменована на ОСОБА_6 , про що внесено зміни в нумерацію земельних ділянок, що були виділені громадянам по АДРЕСА_3 , яка була надана АДРЕСА_3 АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 ).
Після того як вона почала оформляти технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в Тячівській міській раді, їй повідомили, що на її земельну ділянку в 1997 році виготовлено державний акт про право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 , площею 0.07 га., на ім`я ОСОБА_4 , для будівництва та обслуговування житлового будинку. 

Вважає, що рішення Тячівської міської ради та державний акт є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки у протокол 12-ї сесії Тячівської міської ради 22-го скликання від 18.12.1997 року внесено виправлення, згідно яких відповідачу ОСОБА_4 було виділено земельну ділянку під індивідуальне будівництво, площею 0.07 га., по АДРЕСА_1 (колишній 
 
АДРЕСА_4  суду від 04 вересня 2019 року позов задоволено.
Визнано незаконним та скасовано рішення ХІІ-ї сесії 22-го скликання від 18.12.1997 р. в частині передачі ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки площею 0.07 га. по АДРЕСА_1 . 
Визнано недійсним та скасовано державний акт серії 111-ЗК № 014587, виданий на ім`я ОСОБА_4 на право приватної власності на землю, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 177 від 27.10.1998 р., площею 0.07 га., з цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована по АДРЕСА_1 , виготовлений на підставі рішення ХІІ-ї сесії 22-го скликання Тячівської міської ради від 18.12.1998 р.
Ухвалу про забезпечення позову від 20.12.2016 р. скасовано.
Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю з мотивів відсутності факту порушення прав позивача, неповноту встановлених обставин і невірне застосування норм процесуального права. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що Рішенням сесії Тячівської міської ради народних депутатів від 20.04.1994 року ОСОБА_5  надано у власність земельну ділянку розміром 0.07 га. для будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_2 .
ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в свою чергу виділено земельну ділянку по АДРЕСА_4 .
        Рішенням 8-ї сесії 22-го скликання Тячівської міської ради від 26.04.1996 року внесено зміни у рішення від 20.04.1994 року у зв`язку з необхідністю перейменування вулиць у новому мікрорайоні та потреби в упорядкуванні нумерації наділів. Згідно цього рішення земельна ділянка АДРЕСА_5 , а земельна ділянка виділена ОСОБА_7 та ОСОБА_4 по АДРЕСА_6 по тій же вулиці.

        18.12.1997 року Тячівська міськрада виносить рішення про виділення земельних ділянок під будівництво індивідуальних житлових будинків громадянам міста Тячів. У списку доданому до протоколу сесії вказано прізвище ОСОБА_4 , і зазначено, що йому передається ділянка площею 0.07 га. по АДРЕСА_1 .

        Також, у рішенні від 1994 року, і у рішенні від 1996 року було вказано, що земельна ділянка виділяється В.Ю. Орос та Е ОСОБА_8 . Орос. Відсутність прізвища ОСОБА_9 у рішенні від 1997 року непрямо свідчить про те, що мало місце зміна первинних даних відносно осіб включених у список та адрес виділених їм земельних ділянок, оскільки два прізвища було важко вписати в один рядок. Доказів того, що ОСОБА_7 відмовилася від земельної ділянки виділеної їй рішеннями від 1994 та 1996 років, або того що у неї було вилучено цю ділянку у відповідності до діючого законодавства представник відповідача суду не надав.

           Із державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК, № 014587, від 27.05.1998 року вбачається, що ОСОБА_4  на підставі рішення 12-ої сесії 22-го скликання Тячівської міської ради народних депутатів від 18.12.1998 р. передається у приватну власність земельна ділянка площею 0.07 га. в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території АДРЕСА_1 .

       Як вказано вище, - рішення 12-ї сесії 22-го скликання Тячівської міської ради від 18.12.1997 р. в частині передачі Оросу у власність земельної ділянки АДРЕСА_1 є зміненим, а рішення 12-ї сесії 22-го скликання Тячівської міської ради від 18.12.1998 р. не існує.
 Отже державний акт про право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 014587 від 27.05.1998 р. на ім`я  ОСОБА_4  виданий на підставі протоколу (рішення) сесії Тячівської міської ради народних депутатів у який вносилися не застережені підписами відповідальних посадових осіб зміни. В результаті цих змін ОСОБА_4 отримав право на приватизацію іншої земельної ділянки ніж та, що вказана у рішеннях від 1994 та 1996 років, а саме по АДРЕСА_7 .
Згідно ч. 4 ст. 376 ЦПКУ України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
В своєму рішенні суд першої інстанціі посилався на Висновок експерта Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 03.05.2018 року, який знаходиться у матеріалах кримінального провадження. 
Колегія вважає, що даний Висновок не може бути використаний як доказ в цивільній справі. 
Отже, мотивувальна частина рішення місцевого суду не повинна містити відповідне посилання.
Разом з тим, в матеріалах справи міститься достатньо інших доказів на обґрунтування позиції позивача у справі.
Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 367, ч. 1 ст. 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 384ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Мотивувальну частину рішення Тячівського районного суду від 04 вересня 2019 року змінити в частині правового обґрунтування. 

Резолютивну частину рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.  

Повний текст постанови суду складено 19 червня 2020 року.

Головуючий 

Судді