ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2020                               місто Дніпро                               Справа №  904/1327/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Орєшкіної Е.В. (доповідач), 
суддів Широбокової Л.П., Чус О.В., 
секретар судового засідання: Абадей М.О., 
представники сторін: 
від позивача: Добровольський А.Т., довіреність №55-4016  від 23.07.2019,  адвокат;
від відповідача: представник не з`явився,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 16.06.2020 (повний текст складений 17.06.2020, суддя Манько Г.В.) у справі №904/1327/20 
за позовом Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь, Дніпропетровська область  
до Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця",                   м. Дніпро 
про стягнення 618 032,80 грн., -         

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на свою користь 618 032,80 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажів та судових витрат у справі.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2020 у справі №904/1327/20 позов задоволено у повному обсязі: з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" стягнуто 618 032,80 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажів, 9 270,49 грн. судового збору. 
Рішення місцевого господарського суду мотивоване правомірністю заявленого штрафу у сумі 618 032,80 грн. за прострочення доставки вантажів за залізничними накладними №№2534602, 42534610, 42534628, 42534636, 42534644, 42534651, 42534669, 42534677, 42534685,  42547661,  42547679,  42547695,  42547703,  42547711,  42547729,  42547737, 4261353, 42613661, 42777953, 42777961, 42799700, 42799718, 42799726, 42799734, 42799742, 42813634, 42813642, 42813659, 42813667, 42813675, 42813683, 42813709, 42843466, 42843474, 42843482, 42843490, 42843508, 42843516, 42843540, 42843557, 42843565, 42843573, 42843581, 42843599, 42855809, 42855817, 42855825, 42855833, 42855841, 42855858, 42855866, 42855874, 42855882, 42855890, 42855908, 42813691, 42891598, 42891606, 42891614, 42891622, 42891630, 42891648, 42891655, 42891663, 42891671, 42891689, 42891697, 42891705, 42902379, 42902387, 42902403, 42912865, 42912873, 42914507, 42914598, 42914630, 42914804, 42914820, 42914952, 40007171, 40007189, 40021131, 40021149, 40045676, 40045692, 40073231, 40073249, 40073256, 40073264, 40073272, 40073280, 40073298, 40084360, 40084386, 40084394, 40084402, 40084410, 40084428, 40099251, 40099269, 40099277, 40099285, 40145690, 40145708, 40145716, 40145724, 40145732, 40161143, 40161150, 40161168, 40161176, 40161184, 40161192, 40161200, 40161218, 40161226, 40145781, 40145799, 40145807, 40145815, 42957787, 40045684, 42967125, 42967133, 42967141, 42967158, 42967166, 42967174, 42976340, 42976357, 42976365, 42976381, 42976399, 42976407, 42976415, 42976423, 42976431, 42999904, 42999912, 42999920, 42999938, 42999946, 42999953, 42999961, 42999979, 42999987.
Розглянувши клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про зменшення штрафу до 50%, місцевий господарський суд дійшов до висновку про відсутність підстав, визначених статтею 233 Господарського кодексу України щодо зменшення розміру штрафних санкцій та, відповідно, задоволення позову в повному обсязі. 
Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2020 у справі №904/1327/20 та ухвалити нове рішення, яким зменшити нарахований до стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" штраф на 50%. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом порушені норми процесуального права, а саме оскаржуване рішення є невмотивованим в частині відмови у задоволенні клопотання відповідача про зменшення штрафу за прострочення доставки вантажу до 50%. Так, місцевим господарським судом не надано оцінки жодному аргументу відповідача, наведеному в обґрунтування заявленого клопотання; не надано оцінки ступеню виконання відповідачем зобов`язання (зобов`язання з доставки вантажів є виконаним у повному обсязі), майновому стану відповідача (наявність у відповідача значної заборгованості, понесення збитків у зв`язку із зменшенням пасажирських перевезень через введенням карантину, соціальну значущість підприємства, яке, зокрема, здійснює перевезення пасажирів пільгових категорій), відсутності збитків у позивача. Апелянт звертає увагу апеляційного господарського суду на невмотивованість рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафу, що призвело до порушення прав відповідача. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.08.2020 (у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача) Орєшкіної Е.В., суддів Широбокової Л.П., Чус О.В.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 16.06.2020 у справі №904/1327/20, розгляд скарги призначений у судове засідання на 05.10.2020. 
25.08.2020 від Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін. Позивач зазначає, що місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку в частині задоволення позову про стягнення штрафу у повному обсязі. Щодо недостатності обґрунтування мотивів відмови у задоволенні клопотання відповідача про зменшення штрафу, зазначає, що в пункті 41 висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень вказано, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту, тобто суд не повинен ігнорувати докази, на які посилаються сторони, однак і не зобов`язаний надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони. При цьому. зменшення розміру штрафних санкцій є виключно правом суду. 
Позивач не погоджується також із доводами відповідача, наведеними в обґрунтування клопотання про зменшення штрафу, зазначаючи про те, що сторони знаходяться в однакових економічних умовах, погіршення відбуваються в тому числі й в металургійній промисловості, між тим, кожна сторона як суб`єкт господарювання несе ризик за свою господарську діяльність. Позивач вважає, що наданий відповідачем звіт про фінансові результати за 2019 рік не підтверджують наявність підстав для зменшення розміру штрафу. Посилання відповідача на здійснення пасажирських перевезень, в тому числі пільгових категорій, на думку позивача, не стосуються спірних правовідносин, що виникли із вантажних перевезень; посилання відповідача на те, що підприємство є стратегічним не є підставою для зменшення розміру штрафних санкцій. 
05.10.2020  від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"  надійшло (електронною поштою) клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке мотивоване тим, що на період карантину у Регіональній філії "Придніпровська залізниця" встановлений               4-денний робочий тиждень із вихідним у понеділок. 
Враховуючи, що явка представників учасників у судове засідання обов`язковою не визнавалась; від відповідача не витребовувались додаткові докази; відповідач не скористався  правом взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в тому числі  поза межами приміщення суду з використання власних технічних засобів, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представника відповідача. 
У судовому засіданні, яке відбулося 05.10.2020, представник позивача підтримав заперечення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу. 
Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, у вересні 2019 року Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"  здійснено перевезення вантажів (руда марганцева, кокс) до станції призначення "Нікополь" Придніпровської залізниці, одержувач - Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів", згідно із залізничними накладними №№42534602, 42534610, 42534628, 42534636, 42534644, 42534651, 42534669, 42534677, 42534685,  42547661,  42547679,  42547695,  42547703,  42547711,  42547729, 42547737, 4261353, 42613661, 42777953, 42777961, 42799700, 42799718, 42799726, 42799734, 42799742, 42813634, 42813642, 42813659, 42813667, 42813675, 42813683, 42813709, 42843466, 42843474, 42843482, 42843490, 42843508, 42843516, 42843540, 42843557, 42843565, 42843573, 42843581, 42843599, 42855809, 42855817, 42855825, 42855833, 42855841, 42855858, 42855866, 42855874, 42855882, 42855890, 42855908, 42813691, 42891598, 42891606, 42891614, 42891622, 42891630, 42891648, 42891655, 42891663, 42891671, 42891689, 42891697, 42891705, 42902379, 42902387, 42902403, 42912865, 42912873, 42914507, 42914598, 42914630, 42914804, 42914820, 42914952, 40007171, 40007189, 40021131, 40021149, 40045676, 40045692, 40073231, 40073249, 40073256, 40073264, 40073272, 40073280, 40073298, 40084360, 40084386, 40084394, 40084402, 40084410, 40084428, 40099251, 40099269, 40099277, 40099285, 40145690, 40145708, 40145716, 40145724, 40145732, 40161143, 40161150, 40161168, 40161176, 40161184, 40161192, 40161200, 40161218, 40161226, 40145781, 40145799, 40145807, 40145815, 42957787, 40045684, 42967125, 42967133, 42967141, 42967158, 42967166, 42967174, 42976340, 42976357, 42976365, 42976381, 42976399, 42976407, 42976415, 42976423, 42976431, 42999904, 42999912, 42999920, 42999938, 42999946, 42999953, 42999961, 42999979, 42999987.
Під час здійснення вказаних перевезень вантажів Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" допущено прострочення термінів доставки, що підтверджується календарними штемпелями на зазначених залізничних накладних. 
Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів"  посилається на допущене Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" прострочення термінів доставки вантажів, що передбачені статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, на підставі статті 116 Статуту залізниць України,  просить суд стягнути штраф у сумі  618 032,80 грн., що і є причиною спору.
Предметом спору є стягнення  штрафу за прострочення доставки вантажів у сумі 618  032,80 грн.
Згідно зі статтею 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються зі статтею 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Відповідно до частини 2 статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 Цивільного кодексу  України).
Підпунктом 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №457 від 06.04.1998 (надалі - Статут залізниць України) визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту залізниць України). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту залізниць України).
Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України №138 від 08.06.2011) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за №765/19503, а також статтею 23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). 
Накладна, згідно з вказаними Правилами, може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.
Згідно зі статтею 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.
Порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов`язана доставити на  станцію  призначення у цілості та  збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в  накладній, а  одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу  за  прострочення  в доставці вантажу.
За приписом частини першої статті 313 Господарського кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. 
Відповідно до статті 41 Статуту залізниць України зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки (положення аналогічного змісту закріплене в п. 2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажу).
Пунктом 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу передбачено, що термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.
Пунктом 1.1 наведених Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням. Відповідно до підпункту 1.1.1 наведеного пункту у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км.
За змістом пункту 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.
Разом з тим, пунктом 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажу встановлено, що терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу: на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу; у разі переадресування вантажів.
Згідно з пунктом 2.9 цих Правил у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини  відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.
Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.
Відповідно до пункту 8 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 та зареєстрованих Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №862/5083, оформлення видачі вантажу, що прибув з електронною накладною (із накладенням електронного цифрового підпису), здійснюється згідно з додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №863/5084 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 18 червня 2011 року №138) (далі - Правила оформлення перевізних документів). При цьому в разі потреби накладна видається одержувачу в паперовому вигляді.
Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.
Додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів визначено порядок оформлення залізничної накладної. Зокрема, графи залізничної накладної повинні містити таку інформацію:
- графа 49 "Відмітки залізниці" - відомості щодо складання актів із зазначенням станції, яка склала акт; причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість затримки (графа заповнюється залізницею);   
- графа 51 "Календарний штемпель прибуття вантажу" - календарний штемпель прибуття вантажу на станцію призначення проставляється в паперовій накладній, в електронній накладній зазначається дата прибуття (графа заповнюється залізницею);
- графа 52 "Календарний штемпель видачі вантажу" - Календарний штемпель з датою видачі вантажу на станції призначення проставляється в паперовій накладній, в електронній накладній зазначається дата видачі (графа заповнюється залізницею).
Статтею 130 Статуту залізниць України встановлено, що належним доказом прострочення доставки вантажу залізницею є накладна. 
Згідно з нормами статті 131 Статуту залізниць України претензії вантажоодержувачів щодо сплати штрафів заявляються залізниці призначення. 
Відповідно до статті 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:
10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;
20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;
30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.
Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.
При цьому, слід зауважити, що встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.09.2018 у справі №905/64/18.
Приписом статті 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, в силу статті 525 Цивільного кодексу України, не допускається.
Відповідно до частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 116 Статуту залізниць України залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, лише якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.
Матеріалами справи підтверджується, що у вересні 2019 року на адресу Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (одержувача) надійшли вантажі (в тому числі порожні вагони, що перевозяться на власних осях) за залізничними накладними №№42534602, 42534610, 42534628, 42534636, 42534644, 42534651, 42534669, 42534677, 42534685,  42547661,  42547679,  42547695,  42547703,  42547711,  42547729, 42547737, 4261353, 42613661, 42777953, 42777961, 42799700, 42799718, 42799726, 42799734, 42799742, 42813634, 42813642, 42813659, 42813667, 42813675, 42813683, 42813709, 42843466, 42843474, 42843482, 42843490, 42843508, 42843516, 42843540, 42843557, 42843565, 42843573, 42843581, 42843599, 42855809, 42855817, 42855825, 42855833, 42855841, 42855858, 42855866, 42855874, 42855882, 42855890, 42855908, 42813691, 42891598, 42891606, 42891614, 42891622, 42891630, 42891648, 42891655, 42891663, 42891671, 42891689, 42891697, 42891705, 42902379, 42902387, 42902403, 42912865, 42912873, 42914507, 42914598, 42914630, 42914804, 42914820, 42914952, 40007171, 40007189, 40021131, 40021149, 40045676, 40045692, 40073231, 40073249, 40073256, 40073264, 40073272, 40073280, 40073298, 40084360, 40084386, 40084394, 40084402, 40084410, 40084428, 40099251, 40099269, 40099277, 40099285, 40145690, 40145708, 40145716, 40145724, 40145732, 40161143, 40161150, 40161168, 40161176, 40161184, 40161192, 40161200, 40161218, 40161226, 40145781, 40145799, 40145807, 40145815, 42957787, 40045684, 42967125, 42967133, 42967141, 42967158, 42967166, 42967174, 42976340, 42976357, 42976365, 42976381, 42976399, 42976407, 42976415, 42976423, 42976431, 42999904, 42999912, 42999920, 42999938, 42999946, 42999953, 42999961, 42999979, 42999987.
Календарними штемпелями на зазначених вище накладних підтверджується, що вантажі доставлено одержувачу із порушенням встановлених термінів доставки, які визначені в статті 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.
Акціонерним товариством "Нікопольський завод феросплавів"  дотримано вимоги статті 136 Статуту залізниць України, якими встановлюється можливість подання позовів до залізниць у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту, зокрема, від дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій з приводу прострочення доставки вантажу, багажу або вантажобагажу (пункт "д" абзацу 2 статті 134 Статуту залізниць України).
Дослідивши розрахунок штрафу, здійснений Акціонерним товариством "Нікопольський завод феросплавів", місцевий господарський суд  визнав його правильним в частині нарахування штрафу за прострочення доставки вантажів у сумі     618 032,80 грн. 
Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності визначення розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу. 
Матеріалами справи підтверджується, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" у відзиві на позов просило у задоволенні позову відмовити, однак у разі задоволення позовних вимог просило суд зменшити розмір штрафних санкцій до 50%. В обґрунтування заявленого клопотання про зменшення розміру штрафу відповідач вказував, що здійснює перевезення вантажів та пасажирів, в тому числі пільгових категорій населення. Зазначав, що фінансово-економічний стан Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", як і Акціонерного товариства "Українська залізниця" визначається тими тенденціями, які сформувалися у попередніх роках. За основними доходними  і фінансоутворюючими показниками роботи (вантажообіг, відправлення вантажів) продовжується тенденція щодо їх зниження, основною причиною чого є зниження обсягів промислового виробництва та непред`явлення вантажів до перевезень. 
Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" посилалось на наявність кредиторської заборгованості у сумі 211 млн. грн., віднесення підприємства до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави та відсутність збитків у позивача, завданих несвоєчасною доставкою вантажу. 
Розглянувши клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про зменшення штрафу до 50%, місцевий господарський суд дійшов до висновку про відсутність підстав, визначених статтею 233 Господарського кодексу України щодо зменшення розміру штрафних санкцій та, відповідно, задоволення позову в повному обсязі. 
Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на те, що місцевим господарським судом не надано оцінки жодному аргументу відповідача, наведеному в обґрунтування заявленого клопотання; не надано оцінки ступеню виконання відповідачем зобов`язання (зобов`язання з доставки вантажів є виконаним у повному обсязі), майновому стану відповідача (наявність у відповідача значної заборгованості, понесення збитків у зв`язку із зменшенням пасажирських перевезень через введенням карантину, соціальну значущість підприємства, яке, зокрема, здійснює перевезення пасажирів пільгових категорій), відсутності збитків у позивача. 
Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено право суду зменшити розмір штрафних санкцій у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. Водночас, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Згідно з приписами частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, право суду щодо зменшення розміру неустойки розширено: розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Проаналізувавши зазначені норми, слід дійти висновку, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи тощо.
Разом з тим, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру неустойки, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та засадах господарського судочинства, визначених статтею 2 Господарського процесуального кодексу України.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 27.03.2019 у справі №912/1703/18.
Таким чином, зменшення неустойки є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань.
Таке зменшення не є обов`язком суду.
Як правильно встановлено місцевим господарським судом, розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів передбачена нормами  Статуту залізниць України.
Відповідно до статей 74,  77 Господарського процесуального кодексу України    кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
В обґрунтування заявленого клопотання про зменшення розміру штрафу до 50%  відповідач не надав суду належних та допустимих доказів щодо причин несвоєчасного виконання зобов`язань, причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення.
Надані відповідачем копії Балансу (звіту про фінансовий стан) станом на 31.12.2019, довідки про розрахунки по обов`язкових платежах станом на 31.12.2019, інформація про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян за 2018 та 2019 роки, інформація щодо відправлення вантажів за 2017-2019 роки, інформацію про кредиторську та дебіторську заборгованість станом на 31.12.2019, облікова форма про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян не є такими доказами, оскільки    сторони у справі є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. 
Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань, кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України та статтею 233 Господарського кодексу України    те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами.
При цьому відповідач не обґрунтував та не підтвердив доказами причинно - наслідковий зв`язок між збитковістю його діяльності та несвоєчасною доставкою вантажу на адресу позивача.
  За таких обставин апеляційний господарський суд дійшов до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу та про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Між тим, в апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" також посилається на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, а саме відсутність в рішенні вмотивованої  відмови у задоволенні клопотання відповідача про зменшення штрафу за прострочення доставки вантажу до 50%, ненадання оцінки жодному аргументу відповідача, наведеному в обґрунтування заявленого клопотання. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 236 Господарського процесуального кодексу України   судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України). 
Згідно із частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частина 3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України). 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Апеляційний господарський суд вважає, що у зазначеному питанні слід керуватися принципом "обґрунтованої достатності" визначених судом мотивів та підстав прийняття відповідного рішення.
Проаналізувавши зміст оскаржуваного рішення, апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта, що рішення місцевого господарського суду не містить вмотивованої  відмови у задоволенні клопотання відповідача про зменшення штрафу за прострочення доставки вантажу до 50% та надання оцінки аргументам відповідача, наведеним в обґрунтування заявленого клопотання. 
Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина 4 статті 277 Господарського процесуального кодексу України). 
Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта, наведеними в обґрунтування апеляційної скарги в частині відсутності в рішенні місцевого господарського суду вмотивованої відмови у задоволенні клопотання відповідача про зменшення штрафу за прострочення доставки вантажу до 50% та надання оцінки аргументам відповідача, наведеним в обґрунтування заявленого клопотання, однак не погоджується із наявністю підстав для зменшення розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу до 50% (як заявлено відповідачем). 
Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави для частково задоволення апеляційної скарги та зміни рішення місцевого господарського суду із викладенням мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови. 
Відповідно до частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта, оскільки спір виник з неправильних дій відповідача. 
Керуючись статтями 129, 269, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 16.06.2020 у справі №904/1327/20 задовольнити частково. 
Змінити рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 16.06.2020 у справі №904/1327/20, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови. 
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця". 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний текст постанови складений - 05.10.2020.

Головуючий суддя                                                                         Е.В. Орєшкіна

Суддя                                                                                                 Л.П. Широбокова  

Суддя                                                                                                  О.В. Чус