КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                      
Справа № 761/557/17                                         Головуючий у 1 інстанції: Волошин В.О. 
Провадження № 22-ц/824/5006/2020                                    Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
15 липня 2020 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                           Шебуєвої В.А., 
суддів                                Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,
секретар                                        Майданець К.В.,
 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-
 
в с т а н о в и в:
 
В грудні 2016року  ОСОБА_1 звернулася до суду з  позовом до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 мати батька - її бабуся   ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_3 її дядько ОСОБА_6 , який є рідним братом батька та  сином  ОСОБА_5 . За життя  її дядько ОСОБА_6 приховував від неї факт належності на праві спільної сумісної власності йому та ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 , .  а тому лише 18 листопада 2016 року   вона звернулась до Першої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_5 . У зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено. ОСОБА_1 просить визначити їй додатковий строк в два місяці для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, а також неналежну оцінку доказів.  Вона з поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини після ОСОБА_5 , оскільки за життя  її дядько ОСОБА_6 приховував факт, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної власності йому та її бабусі  ОСОБА_5 . Про те, що її бабуся ОСОБА_5  мала право вланості на Ѕ частину квартири, вона дізналася лише після смерті ОСОБА_6 , коли до його спадкової справи нотаріусом була долучена витребувана на запит копія свідоцтва про право власності на житло від 18 грудня 2003 року. Суд не врахував, що вона не є прямим спадкоємцем майна її бабусі ОСОБА_5 , а спадкоємцем по праву представлення. На думку апелянта  суд безпідставно послався на те, що вона не заявляла вимог до ОСОБА_2 , яка претендує на спадкування майна ОСОБА_6 . Показами свідків доведено, що ОСОБА_6 фактично не проживав із ОСОБА_5 та не прийняв спадщину.  Вважає суд упередженим, оскільки ним безпідставно відмовлено у задоволенні заяви про відвід.
В судове засідання  ОСОБА_1 , представник відповідача Київської міської ради, третя особа ОСОБА_3  не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.
Представник третьої особи ОСОБА_2 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Вислухавши пояснення представника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом,  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 (а.с. 5 т. 1).
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла бабуся позивачки, мати її батька ОСОБА_4 -  ОСОБА_5 (а.с. 95 т.1).
На час смерті ОСОБА_5 проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_5 помер рідний дядько позивачки, рідний брат її батька та син ОСОБА_5 - ОСОБА_6 (а.с. 6 т. 1).
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18 грудня 2003 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належала на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1    (а.с. 8 т.1).
 16 червня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_5 , зазначивши, що він постійно проживав з ОСОБА_5    на час відкриття спадщини, проте свідоцтво про право на спадщину не отримав.
18 листопада 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Першої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі ОСОБА_5 (а.с. 115 т.1).
18 листопада 2016р. державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Аваєвій Н.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_5 у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.
З матеріалів спадкової справи № 19/2016 щодо майна померлого ОСОБА_6 вбачається, що після його смерті із заявами про прийняття спадщини звернулась позивачка ОСОБА_1 , дружина померлого - третя особа ОСОБА_2 .   Крім того, до спадкової справи долучена заява кредитора спадкодавця ОСОБА_7 - ОСОБА_3   .(а.с. 156, 185, 225 т.1).
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про  відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України  спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Статтею 1223 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Частиною 1 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Частиною 1 ст. 1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Частинами 2, 3  ст. 1272 ЦК України визначено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
 За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до заявлених вимог, ОСОБА_1 просила суд визначити їй додатковий строк в два місяці для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті її бабусі ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Як вбачається з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_5 прийняв спадщину її син, дядько позивачки, - ОСОБА_6 , після якого подала заяву про прийняття спадщини його дружина -   ОСОБА_2 .  
Разом з тим, ОСОБА_1 не заявляла вимог до ОСОБА_2 , відповідачем визначила лише Київську міську раду.
ОСОБА_1 також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності об`єктивних причин, що перешкоджали їй подати заяву про прийняття спадщини після померлої   ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 у встановленні законом строки.
Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що їй не було відомо, що ОСОБА_5 була співвласником квартири АДРЕСА_1 ,  а про належність померлій майна дізналася лише в 2016 року. 
Факт необізнаності спадкоємця про наявність у спадкодавця майна не може визнаний поважною причиною неподання у визначений Законом строк заяви про прийняття спадщини.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта ОСОБА_1 на те, що вона є спадкоємцем по праву представлення, оскільки такі посилання не спростовують правильності  висновків суду першої інстанції. 
Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
Повне судове рішення складено 16  липня 2020 року. 

Суддя-доповідач                                                        Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                               Оніщук М.І.
 
                                                                                 Крижанівська Г.В.