ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1005/20 Справа № 215/3045/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Красюк  К. І. Суддя у 2-й інстанції - Калініч Н. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 серпня 2020 року                                                                м. Дніпро

       14 серпня 2020 року суддя Дніпровського апеляційного суду Калініч Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, за участю представника потерпілої ОСОБА_1 - Левіт С.О., апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою: 
        ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , - 
       визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, - 

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою суду від 22 липня 2020 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 грн, на користь держави. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 420 грн 40 коп. на користь держави.
При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 28.04.2020 року приблизно о 14:45 год. в першому під`їзді, на четвертому поверсі буд. АДРЕСА_3 ОСОБА_2 висловлювався нецензурною лайкою на адресу сусідки ОСОБА_1 , чим своїми діями порушував громадський порядок та спокій громадян, чим вчинив дрібне хуліганство. 
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі, за відсутністю складу адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що не висловлювався нецензурною лайкою на адресу сусідки ОСОБА_1 , громадський порядок не порушував, дрібного хуліганства не вчиняв, а навпаки сусідка ОСОБА_1 поводилася неадекватно, кричала та ображала його сім`ю. 
Вважає, що наявні в матеріалах справи докази вказують на те, що склад адміністративного правопорушення дрібне хуліганство в діях ОСОБА_2 не доведено.
В судовому засіданні апеляційного суду представник потерпілої ОСОБА_1 - Левіт С.О. заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану постанову без змін. 
В судове засідання апеляційного суду ані ОСОБА_2 , ані його захисник, будучи повідомленими завчасно та належним чином про час і місце його проведення в Дніпровському апеляційному суді у м. Дніпро, не з`явились без поважних на те підстав. 
ОСОБА_2 та його захисник звертались до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи, у зв`язку з складним виїздом до м. Дніпро, який займає тривалий час та через введення режиму адаптивного карантину на території України, однак апеляційний суд не може вважати вказані обставини поважними, оскільки міжміський транспорт працює у звичайному режимі, а тому посилання на тривалість поїздки є безпідставним. Будь-яких інших поважних причин неможливості бути присутніми у судовому засіданні апелянтом та його захисником суду апеляційної інстанції не надано.
Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. 
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співвставити їх з матеріалами судової справи.
Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.
Суддею відзначається, що законодавством встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає особі можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення її справи полягає в активній участі у розгляді її справи і недопущенні зловживань наданими їй правами.
Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.
Отже, приходжу до висновку про те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, ознайомившись із матеріалами справи у суді, звернувшись до суду з апеляційною скаргою на постанову суду першої інстанції, в якій виклав свої доводи щодо незгоди з таким рішенням суду, будучи повідомленим належним чином про час і місце проведення судового засідання, не вжив заходів для явки до суду.
В той же час практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. За таких підстав доходжу до висновку про необхідність провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Таким чином, враховуючи, що судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою дотримання строків, передбачених ст. 38 КУпАП, доходжу висновку щодо можливості розглянути справу за відсутності вказаної особи на підставі матеріалів, які маються у справі.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторін у справі, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 
Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі. 
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 05.05.2020 року серії АПР18 № 461287, поясненнями потерпілої ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , рапортом від 28.04.2020 №7110.
В судовому засіданні суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_1 підтвердила обставини, викладені у протоколі від 05.05.2020 р. та пояснила, що вона дійсно разом зі своєю неповнолітньою дочкою ОСОБА_6 в цей день та час були у своїй квартирі. Також у цей час у її квартирі перебував майстер зі своїм сином, який проводив ремонтні роботи по сантехніці. Вказані особи були свідками того, як сусід ОСОБА_2 прийшов до дверей її квартири та вчинив конфлікт з нецензурною лайкою на її адресу та у адресу її неповнолітньої доньки, поводив себе агресивно та грубо, погрожував фізичною розправою.
Окрім того, в судовому засіданні суду першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які є мешканцями будинку, де проживає ОСОБА_2 . Із пояснень вказаних свідків вбачається, що дійсно 28.04.2020 року мав місце конфлікт між сусідами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про який зазначено у протоколі.
Зокрема, свідок ОСОБА_3 пояснила, що в той час, коли стався описаний вище конфлікт, вона сиділа на лавочці біля під`їзду будинку разом з іншими сусідками. Вона дійсно чула, як її сусід ОСОБА_2 голосно кричав та виражався нецензурною лайкою у під`їзді, однак на той час вона не знала з ким саме у нього стався конфлікт. ОСОБА_2 досить часто вчиняє конфлікти з іншими сусідами по будинку, а тому його голос вона добре впізнала.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що коли саме стався конфлікт між сусідами з 2 та 4 поверху вона не знає і нічого не чула. Однак, пізніше зустріла сусіда ОСОБА_2 на сходинковій клітинці першого поверху біля дверей її квартири, і той пояснив, що сусідка з 4го поверху забруднила йому кондиціонер і вікна, у зв`язку з чим у них стався конфлікт. Також додала, що бачила своїх сусідок, які сиділи біля під`їзду на лавочці.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що в цей день, коли стався конфлікт, вона сиділа біля першого під`їзду на лавочці з іншими своїми сусідками, зокрема і з ОСОБА_3 . Особисто вона не чула, що відбувалося на 4му поверсі під`їзду, однак бачила сусіда ОСОБА_2 , який виходив з під`їзду та висловлював незадоволення щодо того, що йому забруднила вікна сусідка з 4-го поверху.
Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що в протоколі не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, склад адміністративного правопорушення дрібне хуліганство в діях ОСОБА_2 відсутній, однак суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та не дотримався вимог ст. 252 КУпАП, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суд першої інстанції, належним чином оцінив зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості  ОСОБА_2  є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Твердження апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він не висловлювався нецензурною лайкою на адресу сусідки ОСОБА_1 , громадський порядок не порушував, дрібного хуліганства не вчиняв, а навпаки сусідка ОСОБА_1 поводилася неадекватно, кричала та ображала його сім`ю є безпідставними, оскільки не підтверджуються жодними доказами, натомість факт висловлювання нецензурною лайкою у громадському місці саме ОСОБА_2 підтверджується поясненнями потерпілої та свідків. 
Інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ОСОБА_2 адміністративне правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.
Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП. 
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КупАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.         
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2  - залишити без задоволення. 
Постанову судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою  ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Н.І. Калініч