КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
23 червня 2020 року                                                                           м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду                                  Васильєва М.А., 
за участю:
потерпілої                                                                                                      ОСОБА_1 
особи, яка притягнута до
адміністративної відповідальності,                                                              ОСОБА_2         
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 року, якою
ОСОБА_2 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4,                         ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. в дохід держави,
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 13 грудня 2019 року о 17.50 годині по вул. Глибочицькій (Кудрявський узвіз), 7 в м. Києві, керуючи автомобілем марки Ауді державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Равон, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухався по тій же смузі попереду, що призвело до механічного пошкодження обох транспортних засобів, тобто порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, після чого, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події, тобто, порушив вимоги п. 2.10 а ПДР України.
 
Не погоджуючись з постановою суду,ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що, коли він надавав пояснення в Управлінні поліції, наголошував на тому, що ніякого зіткнення не було, а водійка «Ravon» на дачу пояснень 9 січня 2020 року не приїхала,  в телефонній розмові заявивши, що пошкодження її авто відсутнє, і пояснила виклик поліції 13 грудня 2019 року тим, що вона нещодавно вже була учасником ДТП із пошкодженням авто, тому перестрахувалася і викликала поліцію, коли їй здалося, що її автомобіль зіткнувся з іншим автомобілем.
На переконання апелянта, його автомобіль і автомобіль «Ravon» не ушкоджені, відео не підтверджує зіткнення, як факт і, тим більше, не підтверджує зіткнення автомобіля «Ravon» саме з його автомобілем, а тому  відсутня подія правопорушення, як така.
Як зазначає апелянт, в оскаржуваній постанові зазначено, що недотримання ним безпечної дистанції призвело до механічного пошкодження обох транспортних засобів. Проте, серед документів, які досліджувалися судом, не зазначені будь-які документи, що містили б опис пошкоджень, їх фіксацію та оцінку. Тобто, основні документи на підтвердження зіткнення транспортних засобів в матеріалах справи відсутні і судом не могли досліджуватися, а тому, висновок про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП здійснено судом безпідставно.
Крім того, 9 січня 2020 року апелянт повідомив ст. сержанту  Мінєєву A.B. , що має виїхати за межі України на навчання, на підтвердження чого направив ст. сержанту Мінєєву A.B. електронний квиток про виліт з країни 20 січня 2020 року, який він обіцяв прикріпити до матеріалів справи, але в оскаржуваній постанові зазначено, що, він ( ОСОБА_2 ), будучи повідомлений про час і місце розгляду, не з`явився та не повідомив суд про причину свого неприбуття. Такий формальний запис визначає його ( ОСОБА_2 ) як байдужого та безвідповідального учасника дорожнього руху, з чим він категорично не згодний, оскільки причини своєї відсутності не тільки повідомив, а й надав докази.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 , який підтримав доводи апеляційної скарги, потерпілої, яка заперечувала проти задоволенні апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, апеляційний суд доходить такого висновку. 
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
 
                Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
 
                Відповідно до  матеріалів справи, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані. 
 
Визнаючи ОСОБА_2 винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, суд послався на відомості, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення від  9 січня 2020 року серії ДПР18 № 065561, протокол про адміністративне правопорушення від 9 січня 2020року  серії ДПР18 № 065562, схему дорожньо-транспортної пригоди, письмові пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, рапорт інспектора патрульної поліції Вінявського Є.А. від 13 грудня 2019 року, витяги з АРМ, та дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_2 , у вчиненні зазначених правопорушень при обставинах, встановлених судом, доведена повністю, і з таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції. 
 
Так під час апеляційного розгляду потерпіла зазначила, що перед цією ДТП вона також потрапила у ДТП. Автомобіль був відремонтований і вона рухалась, як раз, до страхової компанії.  Автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , зіткнувшись з її автомобілем, не зупинився і поїхав далі. Пошкодження були не значні, але така поведінка водія іншого автомобіля її обурила, а, окрім того, їй необхідно було зафіксувати отримані пошкодження. Якби не ці обставини, то вона б поліцію не викликала. 
 
У протоколах про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не заперечував обставин вчинення ним правопорушень за обставинах, викладених у протоколах, та підтвердив це власноручним записом: «Згоден» (ас. 2, 14).  
 
При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно з даними, зафіксованими на зворотньому боці схеми ДТП, зазначені пошкодження, які встановлені в автомобілях після ДТП: автомобіль RAVON- пошкодження право частини заднього бампера; в автомобілі Ауді - потертість захисної плівки переднього бампера зліва (ас. 60).
 
Вищезазначені обставини, наряду з іншими доказами у справі,  у своїй сукупності спростовують доводи апеляційної скарги про непричетність ОСОБА_2 до ДТП та відсутність пошкоджень транспортних засобів внаслідок зіткнення, 
 
За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, апеляційний суд доходить висновку,  що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а відтак відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги.    
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, - 
П О С Т А Н О В И Л А : 
Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. в дохід держави - залишити без змін,  апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення. 
 
Постанова оскарженню не підлягає.

                Суддя
Київського апеляційного суду                                                                                                      М.А. Васильєва