ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2020 р.	Справа № 642/2169/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Сіренко О.І. ,
за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С
представник позивача Манько О.М.
відповідач Кусков Д.С.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти 2 батальйону 4 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції  Кускова Дениса Сергійовича на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Пашнєв В.Г., вул. Полтавський шлях, 20, м. Харків, 61052, повний текст складено 28.05.20 року по справі № 642/2169/20
          за позовом       ОСОБА_1  
          до      Інспектора роти 2 батальйону 4 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції  Кускова Дениса Сергійовича              
          про скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до Інспектора роти 2 батальйону 4 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції  Кускова Дениса Сергійовича, в якому просив суд: постанову інспектора 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Харківській області Кускова Дениса Сергійовича серії ЕАК №2386592 від 14.04.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 255,00 грн. скасувати; провадження у справі про адміністративне правопорушення – закрити на підставі ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП.
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 28.05.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Не погодившись з  рішенням суду  першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. 
В  обґрунтування    вимог    апеляційної     скарги   відповідач  посилається   на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального  та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. В постанові містяться всі необхідні реквізити, зазначено на який саме технічний засіб посилається відповідач, як на доказ скоєння правопорушення (відео-реєстратор ах 253, марки Samsung). Процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення також дотримано відповідачем. Вина позивача у правопорушенні доведена письмовими доказами та наданим відеозаписом.    
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.  
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.  
Відповідач, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального  та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Колегія  суддів,  заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали  справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою Інспектора роти 2 батальйону 4 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції  Кускова Дениса Сергійовича серії ЕАК №2386592 від 14.04.2020 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.
Відповідно до вказаної постанови, 14.04.2020 об 11.28 год. водій, керуючи транспортним засобом Renault Clio Symbol, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 5.18 напрям руху по смузі, а саме зі смуги, що вказує поворот ліворуч поїхав прямо, чим порушим п. 8.4 ґ ПДР України.
Непогодившись із зазначеною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду.  
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідачем не доведено та судом не встановлено доказів правомірності прийнятого відповідачем рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості постанови та факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР України).
Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
В ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до п.п. 1 та 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частиною першою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Судом встановлено, що постановою Інспектора роти 2 батальйону 4 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції  Кускова Дениса Сергійовича серії ЕАК №2386592 від 14.04.2020 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.
Відповідно до вказаної постанови, 14.04.2020 об 11.28 год. водій, керуючи транспортним засобом Renault Clio Symbol, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 5.18 напрям руху по смузі, а саме зі смуги, що вказує поворот ліворуч поїхав прямо, чим порушим п. 8.4 ґ ПДР України.
Згідно пункту 8.4 ґ Правил дорожнього руху інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.
Дорожній знак 5.18 "Напрямок руху по смузі". Показує дозволений напрямок руху по смузі.
Знак 5.18 із стрілкою, що зображує поворот ліворуч іншим чином, ніж це передбачено цими Правилами, означає, що на даному перехресті поворот ліворуч або розворот здійснюється з виїздом за межі перехрестя направо і об`їздом клумби (розділювального острівця) у напрямку, показаному стрілкою.
Згідно ч.1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.
Колегія суддів вважає хибними доводи скаржника про те, що наданим до суду відеозаписом зафіксовано факт адміністративного правопорушення, оскільки на наданому відповідачем відеозаписі не можливо встановити наявність по напрямку руху транспортного засобу позивача на майдані Павлівському, 4 знаку 5.18 з відміткою повороту ліворуч.  Також, не можливо встановити факт того, що водій ОСОБА_1 14.04.2020 року керував транспортним засобом Renault Clio Symbol, д.н.з. НОМЕР_1 за вказаною адресою та факт того, що зазначений автомобіль рухався саме по тій смузі, на якій був розташований вказаний знак 5.18, який би дозволяв поворот ліворуч та забороняв рух прямо.   
В свою чергу, позивач у своєму позові зазначив, що він не був учасником події, яка мала місце 14.04.2020 року та зафіксована в оскаржуваній постанові. Крім того, зазначає, що дані, які б посвідчували його особу, особисто ним інспектору ОСОБА_2 не надавались. 
Судова колегія звертає увагу на те, що на відеозаписі події  факт встановлення інспектором ОСОБА_3 особи правопорушника, на підставі чого були внесені дані до постанови, причетність саме ОСОБА_1  до скоєння адміністративного правопорушення, зазначеного в постанові ЕАК №2386592 від 14.04.2020 та процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення за участю саме водія ОСОБА_1 не зафіксовано.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а містить лише процесуальну послідовність винесення постанови. 
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 18.07.2019 року по справі № 216/5226/16-а. В даній справі оскаржувалось вчинення адміністративного правопорушення, а саме - зупинка транспортного засобу менш, ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. Колегія суддів зазначила, що належним доказом даного правопорушення є не відео зупинки, а саме замір вказаної відстані під час вчинення правопорушення. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що, інспектор при прийнятті оскаржуваної постанови діяв не у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України.
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Колегія суддів також звертає увагу на загальні засади недопустимості притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь (ч. 2 ст. 62 Конституції України).
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем під час розгляду справи ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції, не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість прийняття оскаржуваного рішення.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та необхідності скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 2386592 від 14.04.2020 року.
Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28.05.2020 року по справі  642/2169/20 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Інспектора роти 2 батальйону 4 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції  Кускова Дениса Сергійовича  залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28.05.2020 року по справі № 642/2169/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.
Головуючий суддя 		В.А. Калиновський	
Судді	   	З.О. Кононенко    О.І. Сіренко