ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/1727/17	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Ярош А.І.
суддів Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,
секретар судового засідання Молодов В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Науково-виробничого центру "Сігма" (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) 
на рішення Господарського суду Одеської області від 12 червня 2020 року
у справі №916/1727/17 
за позовом Науково-виробничого центру "Сігма" (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Горяц-Т" 
про стягнення 360158,72 грн. заборгованості, із яких 295918,92грн. основного боргу, 36436,08грн. пені, 5191,39грн. три проценти річних, 22612,34грн. втрат від інфляції, 

за участю представників сторін:
Від позивача -  Томашевський Р.М., ордер № ОД607711,  дата видачі : 15.09.20; Науково-виробничого центру "Сігма" (підприємство у вигляді товариства  з обмеженою відповідальністю); 
Від відповідача -  Малімонов М.І., довіреність  № б/н,  дата видачі : 14.09.20; Товариства з обмеженою відповідальністю "Горяц-Т"; 

ВСТАНОВИВ:

Науково-виробничий центр "Сігма" (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРЯЦ-Т" 360 219,98 грн., де 298 821,15 грн. – основний борг, 37 434,12 грн. – пеня, 4 205,17 грн. – 3% річних, 20 299,54 грн. – інфляційні.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань по оплаті поставленого в період з 26.09.2016р. по 06.02.2017р. товару на загальну суму 295 918,92 грн. з0а договором поставки з відстрочкою платежу №200/07 від 01.01.2008р.
Заявою від 29.05.2018р. за вх.№2-2674/18 позивач зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача 295918,92грн. основного боргу, 36436,08грн. пені, 5191,39грн. три проценти річних, 22612,34грн. втрат від інфляції.  
Рішенням Господарського суду Одеської області від 05.07.2018р. позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Горяц-Т" на користь НВЦ "Сігма" основний борг в сумі 295918,92грн., 3% річних в сумі 5191,39грн., інфляційні в сумі 22612,34грн., пеню в сумі 36436,08грн.
Судове рішення мотивоване   доведеністю позивачем факту неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором поставки №200/07 від 01.01.2008.
Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ "ГОРЯЦ-Т" звернулось з апеляційною скаргою.
Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 10.09.2019р. (колегія суддів у складі Поліщук Л.В., Лавриненко Л.В., Філінюк І.Г.) рішення Господарського суду Одеської області від 05.07.2018р. скасовано, у позові відмовлено.
Приймаючи постанову, суд апеляційної інстанції врахував висновок експерта у даній справі та його пояснення в судовому засіданні, а також наявні в матеріалах справи документи, та за наслідками дослідження зазначених доказів суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позивачем в даній справі не доведено наявність заборгованості відповідача за договором поставки №200/07 від 01.01.2008 з оплати отриманого від Підприємства товару, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а у позові слід відмовити.
Постановою Верховного Суду від 04.12.2019р. рішення Господарського суду Одеської області від 05.07.2018р. та постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 10.09.2019р. у справі № 916/1727/17 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Одеської області. 
Суд касаційної інстанції зазначив, що судами попередніх інстанцій не було надано оцінки акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2017 по 31.01.2017, про що зазначає у своїй касаційній скарзі позивач, а також не враховано заперечення щодо даного доказу відповідача (наведені у письмових запереченнях том ІІ, арк. справи 73-75).
При цьому колегія суддів зазначила, що судами попередніх інстанцій не враховано встановлену ними обставину, що відповідно до пункту 4.6. договору сторони погодили, що постачальник зобов`язаний не рідше одного разу в місяць надати покупцю акт звірки розрахунків; у випадку ненадання акта звірки розрахунків зі сторони постачальника протягом шести місяців, заборгованість сторін щодо виконання умов даного договору визначається на підставі даних покупця, при цьому перегляд даних покупця не допускається.
Так, ВС було зауважено, що при новому розгляді справи суду слід надати оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), зокрема надати оцінку акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2017р. по 31.01.2017р., перевірити чи підтверджена відображена в акті інформація первинними документами та чи містить такий документ підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. В залежності від встановленого і відповідно до вимог закону вирішити спір.
За результатами автоматизованого розподілу справу №916/1727/17 розподілено на суддю Малярчук І.А.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 12 червня 2020 року у справі №916/1727/17 (суддя Малярчук І.А.) відмовлено повністю у задоволенні позову Науково-виробничого центру "Сігма" (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРЯЦ-Т"  про стягнення 360158,72грн. заборгованості, судові витрати покладено на позивача.
При винесенні рішення суд першої інстанції встановив, що як вбачається із наявних у справі, поданих позивачем накладних, всього поставлено товару на загальну суму 677066,35грн. При цьому, платіжні доручення, що подані відповідачем, вказують на те, що відповідачем здійснено за вказаний період оплату за поставлений товар на загальну суму 745000грн. Одночасно, накладні на повернення товару постачальнику підтверджують факт повернення відповідачем товару на суму 2003,05грн. 
Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що наявні у справі первинні документи вказують на відсутність заборгованості відповідача перед позивачем по договору №200/07 від 01.01.2008р. у заявлений позивачем спірний період, тобто, з 26.09.2016р. по 06.02.2017р.
Судом не прийнято в якості належного доказу акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2017р. по 31.01.2017р., оскільки персональні дані щодо представника відповідача даний акт не містить. Відповідач заперечує факт підписання вказаного акту з його боку повноважним представником. 
Місцевий господарський суд зауважив, що досліджені вище судом видаткові накладні, накладні на повернення, платіжні доручення не підтверджують даних, що зазначені у акті звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2017р. по 31.01.2017р., а перевага у такому разі щодо встановлення розрахунків по договору №200/07 від 01.01.2008р. надається саме первинній документації, що підтверджує факт здійснення господарської операції, тобто, накладним на відпуск та повернення, платіжним документам.   
Враховуючи те, що наявні у справі докази не підтверджують наявність заборгованості відповідача перед позивачем за спірний період в сумі 295918,92грн., у задоволенні позовної вимоги про її стягнення суд відмовив. Враховуючи недоведення позивачем суду факту наявності заборгованості відповідача за спірний період, факту прострочення оплат, з огляду на висновок  експерта ОНДІСЕ від 31.05.2019р. №18-5010/5011, суд вбачає недоведеними позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 36436,08грн. пені, 5191,39грн. три проценти річних, 22612,34грн. втрат від інфляції, внаслідок чого в їх задоволенні також відмовив.
Не погодившись із вказаним рішенням, Науково-виробничий центр "Сігма" (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю)  звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати повністю Рішення Господарського суду Одеської області від 12.06.2020 у справі №916/1727/17, винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги НВЦ «СІГМА» до ТОВ «ГОРЯЦ-Т» у повному обсязі; здійснити розподіл судових витрат та покласти останні на Відповідача, здійснити розгляд даної скарги з повідомленням НВЦ «СІГМА» про такий розгляд за участі її представника у судовому засіданні.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що судом першої інстанції неналежним чином виконано вказівки Верховного Суду та не в повній мірі проведено оцінку доказів. Рішення суду першої інстанції винесено за обставин не з`ясування, недоведеності обставин, які мають значення для справи, та невідповідності висновків суду наявним у матеріалах справи доказам і, відповідно, є таким, що підлягає скасуванню з підстав, зазначених в ст. 277 Господарського процесуального кодексу України.
У даній справі Позивач посилається на невчинення Відповідачем оплати товару, отже, Відповідач, відповідно, має надати докази здійснення оплат за тими видатковими накладними, які є предметом позову.
Суд першої інстанції визнав встановленою обставину оплати товару за такими видатковими накладними, хоча скаржник просить суд звернути увагу на те, що матеріали справи не містять доказів того, що Відповідачем було здійснено оплату саме за тими видатковими накладними, які є предметом позову. 
Відповідач стверджує, що оплати за наданими платіжними дорученнями були здійснені саме на оплату товару, що є предметом позову, проте у призначенні платежу за наданими Відповідачем дорученнями зазначено, що оплата здійснюється за консерви, у той час як за заявленими у позові видатковими накладними було здійснено поставку кондитерських та макаронних виробів, а також чаю та приправ, що помилково не враховано судом першої інстанції.
Отже, Відповідачем не доведено вчинення дій, як це вимагається ст. 74 ГПК України, відповідно, обставина невчинення оплати поставленого Позивачем товару має вважатися судом встановленою.
Проте суд першої інстанції, не врахувавши положення ст. 74 ГПК України, навпаки визнав встановленою обставину належної оплати Відповідачем товару - обставину, недоведеність якої підтверджується відсутністю у справі будь-яких доказів віднесення цих оплат до видаткових накладних, які є предметом позову.
Апелянт зауважує, що позивачем при поданні позовної заяви було надано копії видаткових накладних, товар за якими не є оплаченим, - за період з 26.09.2017 по 06.02.2017.
Відповідачем в обґрунтування начебто оплат саме цього товару надано платіжні доручення - за аналогічний період.
На підтвердження того, що ці платежі Відповідача були дійсно враховані Позивачем, проте на оплату інших накладних (заборгованість погашалася у хронологічній послідовності через відсутність належного зазначення призначення платежу), Позивачем вже під час нового розгляду суду було надано видаткові накладні, оплату за якими здійснено відповідно до наданих Відповідачем платіжних доручень - це поставки товару за період з 27.07.2016 по 26.09.2016.
Товар, поставлений вже після 26.09.2016, тобто той, вимога щодо оплати якого є предметом позову, оплачено не було, оскільки останнім здійсненим Відповідачем платежем - 06.03.2017, було лише частково оплачено товар за першою видатковою накладною з тих, що є предметом позову - № 12840 від 26.09.2016.
Проте Відповідач у відповідь надав ще платіжні доручення - якими було оплачено, відповідно, попередні поставки.
На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував той факт, шо договором поставки передбачено відстрочення платежу, а також те, шо фінансова дисципліна систематично порушувалася Відповідачем протягом дії договору та, відповідно, товар оплачувався із суттєвим запізненням (про шо свідчать вимоги, направлені Позивачем у ході досудового розгляду), через що зробив помилковий висновок про можливість арифметичного складання всіх поставок та всіх оплат за спірний період без співставлення дат поставок та дат платежів та без урахування сальдо розрахунків.
Хоча той факт, що правовідносини між сторонами тривають з 2008 року, виключає можливість презумувати нульове сальдо розрахунків, тому з метою зручності розрахунку заборгованості Позивачем поряд з даними бухгалтерського обліку, підтвердженими видатковими накладними, було надано суду акт звірки взаєморозрахунків для використання його в якості «точки відліку».
Апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що відображена в акті звірки інформація не підтверджена первинними документами, суперечить дійсності, оскільки копії всіх зазначених у ньому первинних документів наявні у матеріалах справи, та суми, на які в акті зменшувалася заборгованість Відповідача з кожним платежем, чітко відповідають сумам, зазначеним у цих видаткових накладних у хронологічному порядку поставки товару.
Окрім цього, судом було оглянуто оригінал акту, відповідно до якого станом на 31.01.2017 Відповідачем було підтверджено заборгованість у розмірі 385 563,54 грн.
При цьому скаржник зауважує, що навіть якщо суд сумнівався у тому, що акт звірки взаєморозрахунків підписано Відповідачем (хоча на ньому є печатка ТОВ «ГОРЯЦ-Т», а також здійснені у графі Покупця коригування на суму повернень товару), то видаткові накладні, платіжні доручення, дані бухгалтерського обліку Позивача, та наявність в акті звірки взаєморозрахунків підписів, дописаних коригувань та печатки Відповідача підтверджують вірогідність та взаємний зв`язок у їх сукупності з даними акту звірки взаєморозрахунків.
Крім викладеного, апелянт вважає що судом першої інстанції необґрунтовано не долучено до матеріалів справи нотаріально посвідченої заяви свідка - комерційного директора НВЦ «СІГМА», який брав безпосередню участь у переговорах з реструктуризації заборгованості Відповідача, які велися між підприємствами з травня по липень 2017 року (напередодні подання позовної заяви).
Також скаржник наголошує, що висновок експерта зроблено шляхом арифметичного вирахування різниці між поставленим та сплаченим товаром за період з 26.09.2016 по 06.03.2017 без урахування сальдо розрахунків. Хоча, як вже було зазначено вище, той факт, що правовідносини між сторонами тривають з 2008 року, виключає можливість презумувати нульове сальдо розрахунків, отже, висновок експерта не міг бути прийнятий в якості допустимого доказу, оскільки він був наданий за відсутності матеріалів, які дозволяли б провести повне дослідження та врахувати сальдо розрахунків.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 року відкрито апеляційне провадження по справі №916/1727/17, та призначено в судовому засіданні на 15 вересня 2020 року об 11-30 год.
Встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання копій іншим учасникам справи; заяв чи клопотань стосовно процесуальних питань (призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо).
06.08.2020 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.  
Відповідач зауважує, що як вбачається з видаткових накладних за період з 27.07.2016 по 26.09.2016, які нібито були оплачені платіжними дорученнями з призначенням платежу «за консерви», НВЦ «Сігма» також було здійснено поставку кондитерських та макаронних виробів, чаю та приправ. Тобто позивач не заперечує, що платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи, здійснено оплати за договором поставки №200/7 від 01.01.2008 р..
За таких обставин, відповідач вважає, що платіжні доручення, наявні в матеріалах справи, є належними та допустимими доказами оплати за поставлений товар за договором поставки №200/7 від 01.01.2008 р., про що вірно зазначив у своєму рішенні суд першої інстанції.
Додатково звертає увагу, що після останньої операції, відображеної у наданому Акті звірки взаємних розрахунків, НВЦ «Сігма» ТОВ продовжувало поставляти товар, а ТОВ «Горяц-Т» оплачувати поставлений товар. Тобто Акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2017 по 31.01.2017 не містить у собі вичерпну інформацію стосовно всіх проведених господарських операцій між ТОВ «Горяц-Т» та НВЦ «Сігма» ТОВ, а також містить початкове сальдо станом на 01.01.2017 у розмірі 377 710,39 грн., походження якого не підтверджено первинними бухгалтерськими документами.
Тобто, із зазначеного акту звірки взаємних розрахунків неможливо встановити походження початкового сальдо та виходячи з яких саме видаткових накладних воно виникло.
Крім цього, зі змісту вказаного акту звірки не вбачається за якими правовідносинами сторін він складений (відсутні посилання на жодний договір), а також не містить відомостей про особу, яка його підписала від ТОВ «Горяц-Т» та про наявність у неї відповідних повноважень.
Відповідач вважає висновок експерта об`єктивним, законним, обґрунтованим, таким, що відповідає обставинам справи та ґрунтується на всіх наявних у матеріалах справи доказах, а також відсутність підстав для відхилення судом висновку експерта відповідно до ст. 104 ГПК У країни.
Таким чином, з аналізу всіх наданих письмових доказів у своїй сукупності, які містяться в матеріалах справи, заборгованість, заявлена НВЦ «Сігма» ТОВ, не підтверджується.
Ухвалою суду від 15.09.2020 року відкладено розгляд справи за клопотанням позивача у зв`язку з тим, що новий представник отримав довіреність на представництво інтересів підприємства лише 15.09.2020 року, що викликано введеним на території України карантином,  та не мав фізичної можливості ознайомитись з матеріалами справи перед судовим засіданням. 
21.09.2020 року до суду надійшли письмові пояснення від НВЦ «Сігма», в яких позивач зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та безпідставним, оскільки судом невірно встановлені фактичні обставини справи, висновки суду суперечать матеріалам справи, в результаті чого судом першої інстанції було невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що підтверджується наступним.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку, що грошові кошти в сумі 745000,00 гривень були сплачені саме за товар, поставлений в період з 27.07.2016 року по 06.02.2017 року, підтверджується тим, що в платіжних дорученнях, наданих відповідачем, не зазначено ані номерів та дат видаткових накладних, оплату яких проведено; не зазначено періоду поставки товару, за який проведено оплату; не зазначено самого товару, за який здійснено оплату.
Позивач зазначає, що обов`язок чіткого визначення призначення платежу покладається саме на платника, тобто на відповідача по справі, проте надані відповідачем платіжні доручення не є належними доказами оплату товару, поставленого за період з 26.09.2016 по 06.02.2017 року, оскільки з них неможливо встановити, що оплата була здійснена саме за товар, поставлений позивачем в цей період на підставі видаткових накладних, наданих разом із позовною заявою.
Факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за поставлений товар підтверджується видатковими накладними та актом звіряння взаємних розрахунків, при цьому, на думку апелянта, відхилення акту жодним чином не обґрунтовано судом першої інстанції.
Також позивач вважає висновок експерта неналежним доказом по справі, оскільки він не містять інформацію щодо предмету доказування, експертом досліджувались лише арифметичні розрахунки сум сплачених відповідачем грошових коштів за період з 26.09.2016 по 06.03.2017 та вартості товару, який був поставлений позивачем за цей же період.
Експертом не досліджувались та не співставлялись дані регістрів аналітичного та синтетичного обліку сторін. Експерт не могла та не встановлювала призначення платежів, які здійснював відповідач в оспорюваний період, а тому не могла чітко встановити що грошові кошти були сплачені відповідачем саме за той товар та по тим накладним, які є предметом спору. У зв`язку з цим апелянт вважає, що вказаний висновок експерта не міг бути покладений судом першої інстанції в основу оскаржуваного рішення, оскільки не підтверджує факт оплати відповідачем саме того товару, поставка якого є предметом спору.
В судове засідання 22.09.2020 року з`явились представники сторін. Представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судами, 01.01.2008 між Науково-виробничим центром "Сігма" (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГОРЯЦ-Т" (Покупець) було укладено договір поставки з відстрочкою платежу №200/07 (далі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язується поставляти Покупцю, а Покупець приймати та оплачувати товар, у відповідності з умовами цього Договору.
          Згідно з п. 2.1. Договору, поставка товару проводиться за узгодженими сторонами цінами, вказаними в прейскуранті (специфікації). При цьому Постачальник зобов`язується не збільшувати ціни, вказані в прейскуранті (специфікації) протягом 14 днів з моменту їх узгодження сторонами. Постачальник зобов`язується надати ціни в прейскуранті, які узгоджені Покупцем та Постачальником, на рівних умовах, як для Покупця, так і для інших роздрібних компаній.
У разі порушення договірних зобов`язань з надання цін в період розрахунків Покупець має право погасити з суми взаєморозрахунків збитки, понесені у зв`язку зі зміною ціни в прейскуранті або ціни вище відпускних цін для інших для інших роздрібних компаній в прейскуранті Постачальника без повідомлення Постачальника, із наступним наданням інформації в письмовому вигляді та достовірних фактів, що підтверджують порушення договірних зобов`язань з боку Постачальника у відношенні Прейскуранта, що надається.
У п. 3.1 Договору сторони узгодили, що поставка товару здійснюється на умовах DDP-склад Покупця (в інтерпретації Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів ІНКОТЕРМС 2010) однією або декількома партіями  відповідно до специфікацій або накладних, які складаються на кожну таку партію. По узгодженню сторін одержувачем товару за даним договором може бути третя особа.
За умовами пункту 3.4 Договору Постачальник зобов`язується поставити кожну окрему партію товару протягом трьох календарних днів з моменту отримання узгодженої заявки покупця, якщо в такій заявці не зазначена більш пізня дата поставки.
У пункті 4.1. Договору визначено, що оплату кожної окремої партії товару (визначеної в накладній) за цим Договором Покупець здійснює проводить шляхом перерахування 100% вартості цієї партії товару на поточний рахунок Постачальника протягом 30 календарних днів з моменту її отримання/реалізації.
Згідно з п. 4.2 Договору Постачальник проводить оплату Покупцю за послуги, надані ним при виконанні даного договору відповідно до додатку 1 до даного договору (послуги покупця) протягом 21 дня з моменту виставлення рахунку Покупцю.
Постачальник зобов`язаний не рідше одного разу в місяць надати Покупцю акт звірки розрахунків; у випадку ненадання акта звірки розрахунків зі сторони Постачальника протягом шести місяців, заборгованість сторін щодо виконання умов даного договору визначається на підставі даних Покупця, при цьому перегляд даних Покупця не допускається (пункт 4.6 Договору).
Відповідно до п. 5.2. Договору кожна із сторін за кожен день прострочки виконання будь-яких своїх зобов`язань, що витікають з цього Договору, сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє за весь час такого прострочення, а також, поверх цього, компенсує будь-які прямі та непрямі збитки, викликані таким простроченням. Для Постачальника пеня обраховується від вартості партії товару, в період прострочки якої сталось порушення Договору, а для Покупця      - від суми прострочення платежу.
Цей Договір укладений на невизначений строк та діє до його припинення (п.8.1. Договору).  
Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.
Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується  передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Пунктом 1 ст.691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання  або одностороння зміна його умов не допускається.
Як передбачено ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога Науково-виробничого центру "Сігма" (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Горяц-Т" про стягнення заборгованості, що утворилася у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором поставки №200/07 від 01.01.2008 щодо оплати отриманого від позивача товару.
В обґрунтування позовних вимог Науково-виробничий центр "Сігма" (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) посилається на те, що між сторонами виникли правовідносини на підставі договору поставки №200/07 від 01.01.2008, зокрема за період з 26.09.2016 по 06.02.2017 позивачем було поставлено відповідачу товар за 72 видатковими накладними, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Горяц-Т" за якими станом на момент подання позовної заяви (18.07.2017) складала 298 281, 15 грн.
Згодом Науково-виробничим центром "Сігма" (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) було подано заяву про зменшення позовних вимог та визначено основну суму боргу в розмірі 295 918, 92 грн.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов вказаного договору позивач здійснював поставку товару відповідачу, проте, за твердженням позивача, відповідач за отриманий товар в повному обсязі не розрахувався, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед ТОВ "Сігма", яка станом на 22.09.2017 складає 295 918,92 грн. 
18.07.2017 позивач направив на адресу відповідача вимогу №14/07 від 14.07.2017 щодо сплати заборгованості за Договором у розмірі 360 219,98 грн. (298281,15 грн. - основний борг, 37434,12 грн. - пеня, 4 205,17 - три проценти річних та 20299,54 грн. - інфляційні втрати), що підтверджується відповідним фіскальним чеком з описом вкладення, проте вказана вимога залишена без задоволення, що і стало підставою для звернення позивача до суду.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76,  ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).
Судова колегія зазначає, що виходячи з предмета та підстав позову, до предмета доказування у даній справі входять такі обставини: вартість поставленого позивачем товару на виконання договору поставки №200/07 від 01.01.2008; вартість повернутого товару; розмір сум, сплачених відповідачем за отриманий ним товар.
До матеріалів справи Науково-виробничим центром "Сігма" (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) додано, зокрема, такі докази: копію договору поставки № 200/07 від 01.01.2008, копію виписки з поточного банківського рахунка позивача, копії видаткових накладних, копію акта звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2017 по 31.01.2017, копію реєстра платіжних доручень від 21.05.2018. 
Відповідачем, в свою чергу, долучено до матеріалів справи: копії платіжних доручень (том ІІ, арк. справи 8-37), копії платіжних доручень та копії накладних про повернення товару (том ІІ, арк. справи 77-95).
В процесі першого розгляду справи судом апеляційної інстанції, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 призначено у справі №916/1727/17 судову економічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз; на вирішення судового експерта поставлено наступні питання:
“Чи підтверджується документально розмір основної заборгованості відповідача перед позивачем за договором поставки №200/07 від 01.01.2008, зазначений ТОВ "Сігма" у розрахунку заборгованості станом на 22.09.2017 (том ІІ, а.с. 64)”? У разі, якщо не підтверджується розмір основної заборгованості відповідача за розрахунком позивача, ухвалено визначити розмір основної заборгованості за наявними документами; визначити розмір пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих позивачем відповідачеві за період з 16.09.2016 по 22.09.2017 за несвоєчасну оплату останнім товару, поставленого на виконання договору поставки №200/07 від 01.01.2008 за видатковими накладними №128716 від 26.09.2016, №128718 від 26.09.2016, №128955 від 27.09.2016, №128981 від 27.09.2016, №129000 від 28.09.2016, №129064 від 28.09.2016, №129065 від 28.09.2016, №129081 від 28.09.2016, №129137 від 29.09.2016, №129139 від 29.09.2016, №129140 від 29.09.2016, №129141 від 29.09.2016, №129142 від 29.09.2016, №129144 від 29.09.2016, №129180 від 29.09.2016, №129145 від 01.10.2016, №129302 від 01.10.2016, №129155 від 03.10.2016, №129299 від 03.10.2016, №129300 від 03.10.2016, №129301 від 03.10.2016, №134665 від 05.12.2016, №134631 від 05.12.2016, №134883 від 06.12.2016, №134884 від 06.12.2016, №134947 від 08.12.2016, №134949 від 08.12.2016, №134950 від 08.12.2016, №134952 від 08.12.2016, №135431 від 15.12.2016, №135432 від 15.12.2016, №135433 від 15.12.2016, №135434 від 15.12.2016, №135496 від 16.12.2016, №135958 від 22.12.2016, №135959 від 22.12.2016, №135960 від 22.12.2016, №733290 від 22.12.2016, №135963 від 22.12.2016, №201 від 05.01.2017, №202 від 05.01.2017, №204 від 05.01.2017, №206 від 05.01.2017, №310 від 09.01.2017, №313 від 09.01.2017, №511 від 12.01.2017, №515 від 12.01.2017, №514 від 12.01.2017, №516 від 12.07.2017, №517 від 12.01.2017, №518 від 12.01.2017, №555 від 13.01.2017, №563 від 13.01.2017, №1012 від 19.01.2017, №1014 від 19.01.2017, №1056 від 20.01.2017, №1059 від 20.01.2017, №1184 від 23.01.2017, №1186 від 23.01.2017, №1359 від 24.01.2017, №1360 від 24.01.2017, №1434 від 26.01.2017, №1435 від 26.01.2017, №1436 від 26.01.2017, №1437 від 26.01.2017, №1819 від 01.02.2017, №1857 від 02.02.2017, №1858 від 02.02.2017, №2030 від 06.02.2017, №2034 від 06.02.2017; попереджено судового експерта, до початку проведення судової експертизи, про відповідальність за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків; зобов`язано ТОВ "Горяц-Т" оплатити рахунок експертної установи за проведення судової експертизи в десятиденний термін з дня отримання відповідного рахунку, що буде надісланий йому Південно-західним апеляційним господарським судом; зобов`язано Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз висновок судового експерта в оригіналі надіслати до Південно-західного апеляційного господарського суду (65119 м. Одеса, пр.  Шевченка, 29), а також копії сторонам по справі; провадження у справі №916/1727/17 зупинено в зв`язку з призначенням судової експертизи.
Як вбачається з висновку експерта ОНДІСЕ Хоносової О.С. від 31.05.2019 №18-5010/5011, який надійшов до суду апеляційної інстанції 01.07.2019, по першому питанню: проведеними дослідженнями наданих первинних документів ТОВ "ГОРЯЦ-Т" та НВЦ "Сігма", без співставлення з регістрами аналітичного та синтетичного бухгалтерського обліку товариств, розмір основного боргу відповідача перед позивачем у розрахунку заборгованості НВЦ "Сігма" (т. 2, а.с. 64) станом на 22.09.2017 не підтверджується; по другому питанню: у результаті дослідження даних наявних первинних документів ТОВ "ГОРЯЦ-Т" та НВЦ "Сігма" (“видаткових накладних”, накладних “Повернення товару”, платіжних доручень, банківських виписок), без співставлення з регістрами аналітичного та синтетичного бухгалтерського обліку товариств, сума основної заборгованості НВЦ "Сігма" перед ТОВ "ГОРЯЦ-Т" за умовами договору поставки  № 200/07 від 01.01.2008 за період з 26.09.2016 по 22.09.2017 складає 118726,90 грн, як різниця між поставленим та сплаченим товаром; по третьому питанню: визначити розмір пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих НВЦ "Сігма" відповідачеві за період з 16.09.2016 по 22.09.2017 за несвоєчасну сплату останнім товару, поставленого на виконання договору поставки  № 200/07 від 01.01.2008 за видатковими накладними: №128716 від 26.09.2016, №128718 від 26.09.2016, №128955 від 27.09.2016, №128981 від 27.09.2016, №129000 від 28.09.2016, №129064 від 28.09.2016, №129065 від 28.09.2016, №129081 від 28.09.2016, №129137 від 29.09.2016, №129139 від 29.09.2016, №129140 від 29.09.2016, №129141 від 29.09.2016, №129142 від 29.09.2016, №129144 від 29.09.2016, №129180 від 29.09.2016, №129145 від 01.10.2016, №129302 від 01.10.2016, №129155 від 03.10.2016, №129299 від 03.10.2016, №129300 від 03.10.2016, №129301 від 03.10.2016, №134665 від 05.12.2016, №134631 від 05.12.2016, №134883 від 06.12.2016, №134884 від 06.12.2016, №134947 від 08.12.2016, №134949 від 08.12.2016, №134950 від 08.12.2016, №134952 від 08.12.2016, №135431 від 15.12.2016, №135432 від 15.12.2016, №135433 від 15.12.2016, №135434 від 15.12.2016, №135496 від 16.12.2016, №135958 від 22.12.2016, №135959 від 22.12.2016, №135960 від 22.12.2016, №733290 від 22.12.2016, №135963 від 22.12.2016, №201 від 05.01.2017, №202 від 05.01.2017, №204 від 05.01.2017, №206 від 05.01.2017, №310 від 09.01.2017, №313 від 09.01.2017, №511 від 12.01.2017, №515 від 12.01.2017, №514 від 12.01.2017, №516 від 12.07.2017, №517 від 12.01.2017, №518 від 12.01.2017, №555 від 13.01.2017, №563 від 13.01.2017, №1012 від 19.01.2017, №1014 від 19.01.2017, №1056 від 20.01.2017, №1059 від 20.01.2017, №1184 від 23.01.2017, №1186 від 23.01.2017, №1359 від 24.01.2017, №1360 від 24.01.2017, №1434 від 26.01.2017, №1435 від 26.01.2017, №1436 від 26.01.2017, №1437 від 26.01.2017, №1819 від 01.02.2017, №1857 від 02.02.2017, №1858 від 02.02.2017, №2030 від 06.02.2017, №2034 від 06.02.2017, дослідженням не надається за можливе. 
          У дослідницькій частині вказаного висновку експерта зазначено, що проведеними дослідженнями даних первинних документів (“видаткових накладних”, накладних “Повернення товару”) за період з 26.09.2016 по 22.09.2017 встановлено, що НВЦ “Сігма” виписані накладні на адресу ТОВ “ГОРЯЦ-Т” на отримання товару на загальну суму 296273,10 грн (298281,15-2008,05), з урахуванням сум щодо повернення товару, а саме:
- 298281,15 грн. на отримання товару;
- 2008,05 грн. повернення товару, а не у розмірі 295918,92 грн., як зазначено у Розрахунку заборгованості НВЦ “Сігма” ТОВ.
При дослідженні даних копії первинних документів ТОВ “ГОРЯЦ-Т” та НВЦ “Сігма” (платіжні доручення та банківські виписки) встановлено, що ТОВ “ГОРЯЦ-Т” у безготівковому порядку на адресу НВЦ “Сігма” за період з 26.09.2016 по 22.09.2017 (включно) із призначенням платежу “оплата за консерви, згідно договору № 200/07 від 01.01.2008, у т.ч. ПДВ” перераховано загальну суму 415 000,0грн.
У зв`язку з тим, що на дослідження не надані регістри бухгалтерського обліку ТОВ “ГОРЯЦ-Т” та НВЦ “Сігма”, зіставити дані первинних документів (“Видаткових накладних”, накладних “Повернення товару”, платіжних доручень та банківських виписок) за період з 26.09.2016 по 22.09.2017 з даними аналітичного обліку товариств не надається за можливе.
Проведеними дослідженнями наданих первинних документів (платіжних доручень, банківських виписок) ТОВ “ГОРЯЦ-Т” та НВЦ “Сігма” встановлено, що за умовами Договору № 200/07 від 01.01.2008 та при умові відображення таких господарських операцій у бухгалтерському обліку товариств, загальна сума сплати за період з 26.09.2016 по 22.09.2017 (включно) складає 415000,00 грн.
При співставленні даних розрахунку заборгованості НВЦ “Сігма” (т.2, а.с.64) з даними проведених досліджень встановлено, що у розрахунку заборгованості НВЦ “Сігма” ТОВ (т.2,а.с.64) дані щодо сплати за товар та його повернення за період з 26.09.2016 по 22.09.2017 відсутні. Відповідно розрахунок заборгованості НВЦ “Сігма” (т.2, а.с.64) проведеними дослідженнями даних первинних документів (платіжних доручень та банківських виписок) не підтверджується.
Таким чином, проведеними дослідженнями наданих первинних документів ТОВ “ГОРЯЦ-Т” та НВЦ “Сігма” (“Видаткових накладних”, накладних “Повернення товару”, платіжних доручень, банківських виписок) у співставленні з даними розрахунку заборгованості НВЦ “Сігма” (т.2,а.с.64) встановлено, що за період з 26.09.2016 по 22.09.2017 загальна сума поставленого товару НВЦ “Сігма” на адресу ТОВ “ГОРЯЦ-Т”, за даними “Видаткових накладних” з урахуванням накладних на “Повернення товару”, складає 296273,10 грн, та загальна сума сплати ТОВ “ГОРЯЦ-Т у безготівковому порядку складає 415000,00 грн.
Різниця між загальною сумою відпущеного НВЦ “Сігма” та оплаченого товару ТОВ “ГОРЯЦ-Т” за період з 26.09.2016 по 22.09.2017 складає 118726,90 грн. (296273,10-415000,00), тобто, наявна заборгованість  НВЦ  “Сігма”  перед ТОВ “ГОРЯЦ-Т”.          
Зіставити встановлену суму різниці у розмірі 118726,90 грн. з даними регістрів синтетичного бухгалтерського обліку ТОВ “ГОРЯЦ-Т” та НВЦ “Сігма” за наданими документами не надається за можливе.
Проведеними дослідженнями по першому та другому питанням розмір основної заборгованості ТОВ “ГОРЯЦ-Т” перед НВЦ “Сігма” ТОВ за умовами Договору поставки  № 200/07 від 01.01.2008, зазначений НВЦ “Сігма” у розрахунку заборгованості станом на 22.09.2017 (том 2,а.с.64), дослідженням наданих первинних документів не підтверджується, тому визначити розмір пені, інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасну сплату останнім товару, поставленого на виконання договору поставки № 200/07 від 01.01.2008, за період з 16.09.2016 по 22.09.2017 за даними видаткових накладних НВЦ “Сігма”, виписаних на адресу ТОВ “ГОРЯЦ-Т”, які зазначені у поставленому питанні, дослідженням не надається за можливе.
Слід зазначити, що при поданні первісної позовної заяви позивачем визначено період прострочення платежів за поставлений товар - 26.09.2016 – 06.02.2017рр.
Під час апеляційного перегляду справи відповідачем було подано до суду банківські виписки щодо сплати НВЦ “Сігма” за товар за період з 16.09.2016р. по 22.09.2017р. та відомість про взаєморозрахунки за вказаний період, виписки по рахункам. 
Під час нового розгляду справи позивачем надано до суду першої інстанції та долучено до матеріалів справи копії видаткових накладних за період з 27.07.2016 року по 26.09.2016 року, та відповідачем в свою чергу, долучено до матеріалів справи копії платіжних доручень на оплату товару за період з 15.08.2016 по 21.09.2016р.р.
Слід зазначити, що суд обмежений періодом, зазначеним позивачем в позовній заяві – з 26.09.2016 року по 06.02.2017 року та позбавлений можливості виходити за межі позовних вимог за відсутності відповідного клопотання.
Однак, з огляду на суперечливість наявних в матеріалах справи доказів, передбачення договором поставки відстрочення платежу, фактичну оплату товару із простроченням, для забезпечення повного, об`єктивного та всебічного розгляду усіх обставин справи, судом першої інстанції здійснено дослідження усіх наявних доказів поставки та оплати товару за більший період, що судовою колегією визнається обґрунтованим.
Таким чином, місцевим господарським судом вірно встановлено, що на виконання умов договору №200/07 від 01.01.2008р. постачальником було поставлено покупцю товар на загальну суму 298281,13грн. за накладними №128716 від 26.09.2016р. на суму 1647,56грн., №128718 від 26.09.2016р. на суму 287,22грн., №128955 від 27.09.2016р. на суму 1143,38грн., №128981 від 27.09.2016р. на суму 185,40грн., №129000 від 28.09.2016р. на суму 443,01грн., №129064 від 28.09.2016р. 1262,38грн., №129065 від 28.09.2016р. на суму 1660,94грн., №129081 від 28.09.2016р. на суму 4395,94грн., №129137 від 29.09.2016р. на суму 2220,17грн., №129139 від 29.09.2016р. на суму 1993,20грн., №129140 від 29.09.2016р. на суму 5918,58грн., №129141 від 29.09.2016р. на суму 3347,81грн., №129142 від 29.09.2016р. на суму 1531,32грн., №129144 від 29.09.2016р. на суму 1198,20грн., №129180 від 29.09.2016р. на суму 5006,23грн., №129145 від 01.10.2016р. на суму 2099,12грн., №129302 від 01.10.2016р. на суму 2229,19грн., №129155 від 03.10.2016р. на суму 305,91грн., №129299 від 03.10.2016р. на суму 428,30грн., №129300 від 03.10.2016р. на суму 776,10грн., №129301 від 03.10.2016р. на суму 1080,88грн., №134665 від 05.12.2016р. на суму 12253,74грн., №134631 від 05.12.2016р. на суму 4505,02грн., №134883 від 06.12.2016р. на суму 9733,17грн., №134884 від 06.12.2016р. на суму 5131,68грн., №134947 від 08.12.2016р. на суму 8141,50грн., №134949 від 08.12.2016р. на суму 5844,02грн., №134950 від 08.12.2016р. на суму 3832,59грн., №134952 від 08.12.2016р. на суму 3645,59грн., №135431 від 15.12.2016р. на суму 10815,91грн., №135432 від 15.12.2016р. на суму 5586,64грн., №135433 від 15.12.2016р. на суму 4305,10грн., №135434 від 15.12.2016р. на суму 1554,40грн., №135496 від 16.12.2016р. на суму3343,28грн., №135958 від 22.12.2016р. на суму 3769,48грн., №135959 від 22.12.2016р. на суму 2659,68грн., №135960 від 22.12.2016р. на суму 3028,48грн., №733290 від 22.12.2016р. на суму 8277,78грн., №135963 від 22.12.2016р. на суму 5918,28грн., №201 від 05.01.2017р. на суму 3197,38грн., №202 від 05.01.2017р. на суму 2216,50грн., №204 від 05.01.2017р. на суму 4868,22грн., №206 від 05.01.2017р. на суму 9900,49грн., №310 від 09.01.2017р. на суму 3085,40грн., №313 від 09.01.2017р. на суму 5023,56грн., №511 від 12.01.2017р. на суму 3379,80грн., №515 від 12.01.2017р. на суму3981,77грн., №514 від 12.01.2017р. на суму 3159,68грн., №516 від 12.07.2017р. на суму 5598,17грн., №517 від 12.01.2017р. на суму 5140,78грн., №518 від 12.01.2017р. на суму 6507,08грн., №555 від 13.01.2017р. на суму 3039,36грн., №563 від 13.01.2017р. на суму 12745,60грн., №1012 від 19.01.2017р. на суму 1536,93грн., №1014 від 19.01.2017р. на суму 4872,92грн., №1056 від 20.01.2017р. на суму 2277, 59грн., №1059 від 20.01.2017р. на суму 4929,63грн., №1184 від 23.01.2017р. на суму 2316,87грн., №1186 від 23.01.2017р. на суму 5191,50грн., №1359 від 24.01.2017р. на суму 6291,34грн., №1360 від 24.01.2017р. на суму 2336,27грн., №1434 від 26.01.2017р. на суму 2931,52грн., №1435 від 26.01.2017р. на суму 5157,96грн., №1436 від 26.01.2017р. на суму 13314,03грн., №1437 від 26.01.2017р. на суму 4550,95грн., №1819 від 01.02.2017р. на суму 2273,64грн., №1857 від 02.02.2017р. на суму 2708,82грн., №1858 від 02.02.2017р. на суму 4912,25грн., №2030 від 06.02.2017р. на суму 2972,07грн., №2034 від 06.02.2017р. на суму 5482,85грн. 
Крім того, позивач подав до справи видаткові накладні на поставку товару по договору №200/07 від 01.01.2008р.за період з 27.07.2016р. по 26.09.2016р., тобто, за період, який не є спірним, на загальну суму 378785,22грн. Поряд із цим, відповідач на підтвердження проведення оплат за ними подав платіжні доручення №3190 від 15.08.2016р. на суму 50000грн., №12041 від 19.08.2016р. на суму 20000грн., №3006 від 22.08.2016р. на суму 25000грн., №12198 від 25.08.2016р. на суму 10000грн., №3112 від 29.08.2016р. на суму 20000грн., №12400 від 01.09.2016р. на суму 20000грн., №3270 від 05.09.2016р. на суму 40000грн., №3389 від 09.09.2016р. на суму 20000грн., №3465 від 12.09.2016р. на суму 25000грн., №3473 від 13.09.2016р. на суму 20000грн., №12745 від 19.09.2016р. на суму 20000грн., №12855 від 21.09.2016р. на суму 20000грн., №  
На підтвердження проведення оплат за договором №200/07 від 01.01.2008р. відповідач подав до справи платіжні доручення №13091 від 27.09.2016р. на суму 10000грн., №13327 від 04.10.2016р. на суму 15000грн., №3153 від 27.10.2016р. на суму 30000грн., №3352 від 08.11.2016р. на суму 10000грн., №3019 від 21.11.2016р. на суму 15000грн., №3207 від 02.12.2016р. на суму 10000грн., №5381 від 02.12.2016р. на суму 10000грн., №14375 від 05.12.2016р. на суму 20000грн., №14422 від 07.12.2016р. на суму 15000грн., №3274 від 08.12.2016р. на суму 10000грн., №3410 від 12.12.2016р. на суму 10000грн., №5655 від 12.12.2016р. на суму 10000грн., №14470 від 13.12.2016р. на суму 15000грн., №3441 від 14.12.2016р. на суму 10000грн., №2920 від 20.12.2016р. на суму 20000грн., №11822 від 27.12.2016р. на суму 10000грн., №3149 від 04.01.2017р. на суму 20000грн., №11877 від 06.01.2017р. на суму 15000грн., №14803 від 10.01.2017р. на суму 20000грн., №14841 від 12.01.2017р. на суму 15000грн., №14910 від 18.01.2017р. на суму 10000грн., №2972 від 20.01.2017р. на суму 20000грн., №12040 від 24.01.2017р. на суму 10000грн., №3113 від 26.01.2017р. на суму 10000грн., №6459 від 26.01.2017р. на суму 10000грн., №3326 від 03.02.2017р. на суму 03.02.2017р., №6687 від 03.02.2017р. на суму 10000грн., №45 від 08.02.2017р. на суму 15000грн., №150 від 13.02.2017р. на суму 10000грн., №183 від 14.02.2017р. на суму 10000грн., №235 від 16.02.2017р. на суму 10000грн., №285 від 17.02.2017р. на суму 10000грн., №2912 від 21.02.2017р. на суму 10000грн., №3123 від 06.03.2017р. на суму 20000грн. Зокрема, у платіжних дорученнях №5381 від 02.12.2016р., №5655 від 12.12.2016р., №6459 від 26.01.2017р., №6687 від 03.02.2017р. платником не є відповідач, а інша особа – ВКФ «Юна-Сервіс». 
Частково відповідач повернув позивачу товар за накладними на повернення №ВН-М130035808 від 27.09.2016р. на суму 36,96грн., №ВН-М2-0073309 від 29.09.2016р. на суму 34,53грн., №ВН-М180019155 від 06.10.2016р. на суму 56,14грн., №ВН-М3-082769 від 29.09.2016р. на суму 76,54грн., №ВН-М170028565 від 10.12.2016р. на суму 16,91грн., №ВН-М110060651 від 16.12.2016р. на суму 60,48грн., №ВН-М140075625 від 26.01.2017р. на суму 10,78грн., №ВН-М140075698 від 27.01.2017р. на суму 89,03грн., №ВН-М170029092 від 13.01.2017р. на суму 185,88грн., №ВН-М170029732 від 16.02.2017р. на суму 34,23грн., №ВН-М110062402 від 09.03.2017р. на суму 99,96грн., №ВН-М110062404 від 09.03.2017р. на суму 122,24грн., №ВН-М210022237 від 29.03.2017р. на суму 995,46грн., №ВН-М210022258 від 30.03.2017р. на суму 183,91грн. 
Позивач, стверджуючи про зарахування коштів за частиною поданих відповідачем платіжних доручень в рахунок поставок, що відбувались до спірного періоду, подав до справи реєстр платіжних доручень від 21.05.2018р.
За довідкою НВЦ «Сігма» №14/09 від 14.09.2017р. станом на 14.09.2017р. сума основного боргу, яка підлягає сплаті ТОВ «Горяц-Т» за договором поставки №200/07 від 01.01.2008р., становить 307503,79грн. В підтвердження такого позивач подав також ним підписаний реєстр податкових накладних станом на 14.09.2017р.  
18.07.2017р. позивач вручив та надіслав поштою відповідачу вимогу про сплату боргу за договором №200/07 від 01.01.2008р. на суму 360219,98грн. 
Як вбачається із наявних у справі, поданих позивачем накладних, всього поставлено товару на загальну суму 677066,35грн. При цьому, вищенаведені платіжні доручення, що подані відповідачем, вказують на те, що відповідачем здійснено за вказаний період оплату за поставлений товар на загальну суму 745000грн. Одночасно, накладні на повернення товару постачальнику підтверджують факт повернення відповідачем товару на суму 2003,05грн. 
Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що  наявні у справі первинні документи вказують на відсутність заборгованості відповідача перед позивачем по договору №200/07 від 01.01.2008р. у заявлений позивачем спірний період, тобто, з 26.09.2016р. по 06.02.2017р.
Надаючи оцінку акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2017р. по 31.01.2017р., судова колегія зазначає наступне.
Так, у акті звіряння, підписаному із проставленням печаток обох сторін, визначено, що за даними Науково-виробничого центру "Сігма" (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) заборгованість ТОВ «Горяц-Т» на користь НВЦ «Сігма» складає 385676,86грн. станом на 31.01.2017р.
Даний акт підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками, однак персональні дані щодо представника відповідача даний акт не містить – ані прізвища та ініціалів підписанта, ані його посади.
Відповідач заперечує факт підписання вказаного акту з його боку повноважним представником. 
За позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.04.2018р. у справі №905/1198/17 та постанові від 05.03.2019р. у справі №910/1389/18, відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках — рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом. 
Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. 
Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. 
Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.
Таким чином, враховуючи, що ідентифікувати особу, яка підписала акт звірки, неможливо, акт звірки  не є підставою для стягнення коштів, а першочергово наявність заборгованості повинна підтверджуватись первинними бухгалтерськими документами, зважаючи на заперечення відповідача проти підписання вказаного акту, судова колегія критично оцінює зазначений акт звірки.
Судом першої інстанції цілком обґрунтовано встановлено, що  видаткові накладні, накладні на повернення, платіжні доручення не підтверджують даних, що зазначені у акті звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2017р. по 31.01.2017р., а перевага у такому разі щодо встановлення розрахунків по договору №200/07 від 01.01.2008р. надається саме первинній документації, що підтверджує факт здійснення господарської операції, тобто, накладним на відпуск та повернення, платіжним документам.   
За висновком судової експертизи: проведеними дослідженнями наданих первинних документів ТОВ "ГОРЯЦ-Т" та НВЦ "Сігма", без співставлення з регістрами аналітичного та синтетичного бухгалтерського обліку товариств, розмір основного боргу відповідача перед позивачем у розрахунку заборгованості НВЦ "Сігма" (т.2, а.с. 64) станом на 22.09.2017р. не підтверджується; по другому питанню: у результаті дослідження даних наявних первинних документів ТОВ "ГОРЯЦ-Т" та НВЦ "Сігма" (“видаткових накладних”, накладних “Повернення товару”, платіжних доручень, банківських виписок), без співставлення з регістрами аналітичного та синтетичного бухгалтерського обліку товариств, сума основної заборгованості НВЦ "Сігма" перед ТОВ "ГОРЯЦ-Т" за умовами договору поставки  №200/07 від 01.01.2008р. за період з 26.09.2016р. по 22.09.2017р. складає 118726,90грн., як різниця між поставленим та сплаченим товаром.
Доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять доказів того, що Відповідачем було здійснено оплату саме за тими видатковими накладними, які є предметом позову, інше призначення платежу, судова колегія відхиляє з огляду на таке.
Дійсно, як вбачається з умов договору, договором поставки передбачено відстрочення платежу, та з матеріалів справи також вбачається, що оплати товару відбувались з відстроченням.
Проте, за весь період, за який позивач надав видаткові накладні – відповідач надав зі свого боку платіжні доручення на оплату поставленого товару.
Судова колегія зазначає, що за наявності в матеріалах справи бухгалтерської документації за спірним договором без чіткого зазначення у призначенні платежу, за якою видатковою накладною проводиться оплата, для визначення суми заборгованості необхідно досліджувати всю первинну бухгалтерську документацію та докази оплати за весь період дії договору, а саме з 01.01.2008 року.
Тому, судова колегія позбавлена можливості перевірити та встановити, що оплати відповідача відбувались за якийсь інший товар, поставлений раніше, оскільки таких підтверджень в матеріалах справи належними та допустимими доказами немає, зважаючи також на те, що договір укладений у 2008 році, та поставки товару відбувались з 2008 року.
Слід зауважити, що скаржник в апеляційній скарзі визнає, що правовідносини між сторонами тривають з 2008 року, що виключає можливість презумувати нульове сальдо розрахунків на дату подання позову до суду з урахуванням періоду, зазначеного позивачем для стягнення заборгованості.
Таким чином, апелянтом не доведено факту того, що відповідачем було надано платіжні доручення на оплату іншого товару, за іншими видатковими накладними, які не є предметом позову.
Доводи скаржника про те, що у призначенні платежу за наданими відповідачем дорученнями зазначено, що оплата здійснюється за консерви, у той час як за заявленими у позові видатковими накладними було здійснено поставку кондитерських та макаронних виробів, а також чаю та приправ,  -  колегія суддів також відхиляє, оскільки у призначенні платежу в дорученнях зазначено «згідно договору №200/07 від 01.01.2008р.», що дозволяє віднести оплату в рахунок оплати за вказаним договором.
Судова колегія також наголошує, що відповідно до пункту 4.6. договору №200/07 від 01.01.2008р. сторони погодили, що постачальник зобов`язаний не рідше одного разу в місяць надати покупцю акт звірки розрахунків; у випадку ненадання акта звірки розрахунків зі сторони постачальника протягом шести місяців, заборгованість сторін щодо виконання умов даного договору визначається на підставі даних покупця, при цьому перегляд даних покупця не допускається. 
Матеріали справи не містять доказів виконання зазначеного пункту договору та складання сторонами актів звірки розрахунків щонайменше кожні 6 місяців.
Отже, враховуючи те, що наявні у справі докази не підтверджують наявність заборгованості відповідача перед позивачем за спірний період в сумі 295918,92грн., у задоволенні позовної вимоги про її стягнення суд першої інстанції обґрунтовано та законно відмовив.
З огляду на викладене, у задоволенні похідних вимог про стягнення 36436,08грн. пені, 5191,39грн. три проценти річних, 22612,34грн. втрат від інфляції також слід відмовити.
Щодо посилань апелянта на необґрунтовану відмову суду першої інстанції у долученні до матеріалів справи нотаріально посвідченої заяви свідка - комерційного директора НВЦ «СІГМА», який брав безпосередню участь у переговорах з реструктуризації заборгованості Відповідача, які велися між підприємствами з травня по липень 2017 року, колегія суддів зауважує, що відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Наявність заборгованості підприємства повинна бути підтверджена в першу чергу первинними бухгалтерськими документами, оформленими  належним чином.
За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, судова колегія доходить висновку про законність оскаржуваного рішення суду першої інстанції, обґрунтованість, дотримання норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, що є підставою для залишення рішення Господарського суду Одеської області від 12 червня 2020 року у справі №916/1727/17, а апеляційної скарги Науково-виробничого центру "Сігма" (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю)   - без задоволення.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.
Керуючись статтями  ст. ст. 240, 270, п.1 ч.1 ст. 275, 276, 282-285  Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
          Апеляційну скаргу Науково-виробничого центру "Сігма" (підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю)  залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 12 червня 2020 року у справі №916/1727/17  залишити без змін.
          Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст.287-288    Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено  28.09.2020 року.

Головуючий суддя                                                            А.І. Ярош

Суддя                                                                                         Г.І. Діброва

          Суддя                                                                                          Н.М. Принцевська