ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

31 серпня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/1868/20
Головуючий у першій інстанції – Карапута Л. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/804/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючої – судді Шитченко Н.В.,
суддів Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,
із секретарями: Зіньковець О.О., Кривопишею Я.О.,
позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України,
відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 березня 2020 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних із здійсненням виплати,
місце ухвалення рішення суду – м. Чернігів,
дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції – 31 березня 2020 року,
 
                                     У С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року МТСБУ звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача 266 964,59 грн витрат, пов`язаних із здійсненням виплат. У мотивування заявлених вимог представник бюро зазначав, що 24 жовтня 2016 року на 29 км Київського шосе у м. Москва сталася ДТП за участю автомобіля «Mercedes-Benz» під керуванням ОСОБА_1 та інших трьох транспортних засобів. Указана ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем ПДР Російської Федерації, і він був визнаний винним  у скоєнні порушення, передбаченого ч. 1 ст. 12.15 КпАПРФ. Внаслідок ДТП автомобілі марки «КІА» та «Opel» отримали механічні пошкодження, у зв`язку з чим їх власники зазнали матеріальних збитків.
На місці ДТП ОСОБА_1 пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на умовах міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка» UA/015/10715270, який виявився фальшивим, що підтверджується інформацією з ЦБД МТСБУ. За наслідками проведеної перевірки позивачем було встановлено, що страховиком ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 28 квітня 2015 року був виданий страховий сертифікат «Зелена картка» UA/015/10715270 з терміном дії по 27 липня 2015 року на транспортний засіб «Opel Vectra», страхувальником за яким є ОСОБА_2 .
Оскільки, відповідно до ст. 9 Процедурних правил Ради Бюро міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», МТСБУ гарантує відшкодування за будь-яким страховим сертифікатом «Зелена картка», на адресу бюро від СК «ERGO Insurance Company» надійшли гарантійні вимоги від 28 листопада 2016 року на суму відповідно 1 913,72 євро та 7 375,08 євро у відшкодування витрат, заподіяних потерпілим власникам транспортних засобів.
На підставі наказів за №№ 3430 та 3431 від 19 квітня 2017 року МТСБУ за рахунок централізованого страхового резервного фонду страхових гарантій на рахунок СК «ERGO Insurance Company» було перераховано у загальній сумі в гривневому еквіваленті за курсом НБУ 266 964,59 грн грошових коштів. Правомірність такої виплати була перевірена АТ «Перший український міжнародний банк» як агентом валютного контролю.
Беручи до уваги приписи п.п. 40.1, 40.2 ст. 40 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ не зобов`язано доводити ту обставину, що страховий сертифікат «Зелена картка» було підроблено або змінено самим відповідачем, отже підставою для його відповідальності є лише факт використання такого сертифікату. 
Ураховуючи те, що ОСОБА_1 на місці ДТП на території РФ пред`явив фальшивий страховий сертифікат, це є достатньою правовою підставою для відшкодування проведеної позивачем виплати.
Рішенням від 31 березня 2020 року Деснянський районний суд м. Чернігова позов МТСБУ задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь позивача суму витрат, пов`язаних із здійсненням виплати, у розмірі 266 964,59 грн. Вирішив питання розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, та вважаючи судове рішення таким, що порушує його конституційна права на справедливий та неупереджений суд, просить скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції розглянув цивільну справу № 750/1868/20 як малозначну, тобто у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін, що є порушенням п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, оскільки ціна позову перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідач зазначає, що в оскаржуваному рішенні відсутнє жодне посилання на його позицію, викладену у відзиві на позов, а також про факт надходження чи не надходження відзиву, хоча останній був отриманий уповноваженою особою районного суду 30 березня 2020 року. У такому випадку суд повинен був надати позивачу можливість подати відповідь на відзив протягом 5 днів, чого зроблено не було. Крім цього, підготовче засідання у справі не проводилось, а сама справа жодного разу не відкладалась, що завадило прийняти у справі законне та обґрунтоване рішення.
Наполягає на тому, що при вирішенні спору мають бути застосовані приписи ст. 1172 ЦК України, відповідно до яких юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. В обґрунтування наведеного указує, що перебував у трудових відносинах без укладення трудового договору з ОСОБА_3 , у якого працював водієм та здійснював пасажирські перевезення за маршрутом Чернігів-Київ-Москва і у зворотному напрямку за встановленим розкладом на належному ОСОБА_3 мікроавтобусі «Mercedes-Benz». Після ДТП, яка сталася 24 жовтня 2016 року в Росії, та його повернення до м. Чернігова ОСОБА_3 був здійснений ремонт транспортного засобу, але протягом наступного року грошові кошти на покриття заподіяних збитків відраховувались роботодавцем з його заробітної плати. Факт наявності або відсутності трудових відносин судом першої інстанції не перевірявся, і на його думку, у даному випадку позов пред`явлений до неналежного відповідача.  
Стверджує, що ніяких сумнівів у справжності страхового полісу, який пред`являвся на місці ДТП, у нього не виникало, оскільки це вже був не перший рейс за таким маршрутом міжнародного перевезення, а чинне законодавство не зобов`язує його, як водія, перевіряти справжність документів, отриманих від власника транспортного засобу, за дорученням якого він здійснював рейси. Наявність у нього полісу перевірялась компетентними органами як на українському кордоні під час його перетину, так і на в`їзді до РФ, і зауважень до супровідних документів, зокрема й страхового полісу «Зелена картка» у відповідних органів не виникло.
Посилається на той факт, що в позовній заяві МТСБУ жодним чином не зазначає про вжиття ним заходів досудового врегулювання, отримання від нього відповіді на надіслану претензію про добровільне компенсування грошових коштів. В таких діях вбачається недобросовісність позивача, оскільки останній повинен був повідомити суд про всі відомі йому та істотні обставини справи.
Звертає увагу й на ту обставину, що він безпосередньо не укладав договору страхування, отже не може нести відповідальності за неналежне його виконання, а саме, виготовлення, зі слів позивача, підробленого страхового полісу. 
Відповідач вважає інформацію з ЦБД МТСБУ про відсутність наявного чинного договору страхування за транспортним засобом «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 завідомо неправдивою, оскільки при перетині ним державного кордону між Україною та Російською Федерацією працівниками прикордонних органів обох держав перевірялась наявність у нього страхового сертифікату. Крім того, в наказах позивача №№ 3430 та 3431 від 19 квітня 2017 року указувалось, що в документах, зібраних по справі, міститься оригінал документу, що має ознаки страхового сертифікату «Зелена картка», проте жодного зв`язку між полісом «Зелена картка», виданим на транспортний засіб «Opel Vektra», страхувальник ОСОБА_2 , дія якого закінчилась до події ДТП, що сталася 24 жовтня 2016 року, та пред`явленим ним полісом не існує, оскільки в матеріалах справи відсутня будь-яка офіційна відповідь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» щодо видачі такого полісу, його дійсності чи недійсності. 
Зазначає, що аналіз ст. 11 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» доводить те, що МТСБУ неналежним чином здійснює контроль за обігом бланків сертифікатів «Зелена картка», а страховик порушує встановлений Порядок замовлення, виготовлення, дистрибуції, обліку бланків страхових документів з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за міжнародними договорами «Зелена картка», тому доводи позивача не можуть братися до уваги в якості доказу його вини у даній справі.
Одночасно в апеляційній скарзі ОСОБА_1 було заявлено декілька клопотань, а саме: 1) про виклик та допит у якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; 2) про залучення до участі у справі в якості третіх осіб ОСОБА_3 , адміністрацію Державної прикордонної служби України та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», 3) про витребування з адміністрації Державної прикордонної служби України інформації про правомірність перетину ним кордону з РФ 23 жовтня 2016 року, про наявність чи відсутність під час перетину кордону сертифікату «Зелена картка» на транспортний засіб «Mercedes-Benz», про наявність чи відсутність порушень з його боку під час перетину кордону, та чи вилучався у нього  сертифікат «Зелена картка» з ознаками підробки; 4) про витребування з МТСБУ оригіналу документу, що має ознаки страхового сертифікату «Зелена картка» НОМЕР_2 , який був пред`явлений після ДТП.
Протокольними ухвалами суду від 22 липня 2020 року та від 05 серпня 2020 року клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи адміністрації Державної прикордонної служби України знято з розгляду за клопотанням сторони відповідача, клопотання про витребування з МТСБУ оригіналу документу, що має ознаки страхового сертифікату «Зелена картка» UA/015/10715270 – задоволено, у задоволенні інших клопотань – відмовлено (а.с. 110-111, 126-127).
У наданій на запит апеляційного суду відповіді представник МТСБУ просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Заслухавши суддю–доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду – без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позовні вимоги МТСБУ, суд першої інстанції, стягуючи з ОСОБА_1 заявлену в позові суму коштів, урахувавши положення п.п. 40.1, 40.2 ст. 40 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виходив з того, що законодавець не визначає обов`язку МТСБУ доводити ту обставину, що страховий сертифікат «Зелена картка» було підроблено або змінено саме відповідачем, а визначає підставою для відповідальності фізичної особи лише факт використання такого сертифікату.
Суд апеляційної інстанції погоджується з прийнятим висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства. 
У справі встановлено, що 28 квітня 2015 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» був виданий страховий поліс «Зелена картка» № НОМЕР_2 на транспортний засіб «Ореl Vectra» д.н.з. НОМЕР_3 з терміном дії з 28 квітня по 27 липня 2015 року, страхувальником указаний ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ) (а.с. 8). 
24 жовтня 2016 року о 08 год 30 хв. на 29 км Київського шосе в м. Москва, Російської Федерації, сталася ДТП за участю автомобіля «Mercedes-Benz Vito», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортних засобів марки «КІА Optima» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_6 , «Ореl» д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_7 та «Chevrolet Blaser», д.н.з. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_8 . Указана ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог п. 9.10 ПДР Російської Федерації, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду від 24 жовтня 2016 року та постановою № 18810277165030227474 у справі про адміністративне  правопорушення від 24 жовтня 2016 року (а.с. 6, 7).
У результаті ДТП автомобілі «КІА» д.н.з. НОМЕР_4 та «Ореl» д.н.з. НОМЕР_5 отримали механічні пошкодження, внаслідок чого їх власники зазнали матеріальних збитків.
Безпосередньо на місці ДТП ОСОБА_1 був пред`явлений Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка» UA 015/10715270, що не заперечується самим відповідачем.
28 листопада 2016 року на адресу МТСБУ від СК «ЕRGO» надійшли гарантійні вимоги на суму 1 913,72 євро, а 20 березня 2017 року – на суму 7 375,08 євро про відшкодування витрат, заподіяних потерпілим особам – власникам транспортних засобів марки «Opel» та «КІА» внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 24 жовтня 2016 року з вини ОСОБА_1 (а.с. 10, 12).
На підставі наказу № 3430 від 19 квітня 2017 року МТСБУ перерахувало за рахунок централізованого страхового резервного фонду страхових гарантій МТСБУ на рахунок ЕRGO Insurance Company 1 913,72 євро як компенсацію понесених ним витрат та виплату гонорару за врегулювання претензії, що виникла внаслідок ДТП на території Росії за фальшивою «Зеленою карткою» (а.с. 13). Указане перерахування підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 20173090 від 24 квітня 2017 року (а.с. 14).
Відповідно до іншого наказу № 3431 від 19 квітня 2017 року МТСБУ перерахувало за рахунок централізованого страхового резервного фонду страхових гарантій МТСБУ на рахунок ЕRGO Insurance Company 7 375,08 євро як компенсацію понесених ним витрат та виплату гонорару за врегулювання претензії, що виникла внаслідок ДТП на території Росії за фальшивою «Зеленою карткою» (а.с. 15), що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 20173089 від 24 квітня 2017 року (а.с.16).
Відповідно до інформації з централізованої бази даних (ЦБД) МТСБУ станом на дату ДТП - 24 жовтня 2016 року пошук наявності чинного договору страхування за транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 результатів не дав (а.с. 142).
Згідно з інформацією з єдиної ЦБД МТСБУ 08 квітня 2016 року СК «Альфа-Гарант», яка є діючим членом МТСБУ, був виданий страховий поліс на ім`я ОСОБА_3 , відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 , з терміном дії з 08 квітня 2016 року по 07 квітня 2017 року (а.с. 150-151).
На запит апеляційного суду позивачем було надано оригінал пред`явленого відповідачем під час ДТП страхового полісу «Зелена картка» № UA/015/10715270 на транспортний засіб «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 ; пояснювальну ОСОБА_1 від 22 листопада 2016 року, за змістом якої сертифікат «Зелена картка» № UA/015/10715270 був виписаний страховим агентом на КПП «Сеньківка» Чернігівської області 29 грудня 2015 року, сплачена страхова сума 2 200 грн (а.с. 138, 140).
З дослідження, проведеного 08 листопада 2016 року начальником відділу моніторингу МТСБУ Магушинець А., убачається, що на розгляді позивача знаходилась справа 13888/16/013/RUS щодо ДТП, яка сталася 24 жовтня 2016 року на території Росії за участю транспортного засобу «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 . Врегулювальником (компанія ERGO) надано документ за номером UA/015/10715270, що був пред`явлений водієм зазначеного ТЗ та що має ознаки страхового сертифікату «Зелена картка». Шляхом порівняльного аналізу виявлено, що наданий документ не відповідає страховому  сертифікату «Зелена картка, який виготовлявся за повноваженнями МТСБУ, зокрема має зовнішню схожість із зразками бланків, що виготовлялись до 20 березня 2014 року. Також в наданому компанією ERGO документі не співпадає гарнітура шрифту нумератора, що застосовується у встановленому зразку страхового сертифіката «Зелена картка», крім того, на документі, що наданий врегулювальником, відсутня електронна адреса страхової компанії ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яка має міститися на бланку. Ураховуючи наведене вище, документ за номером UA/015/10715270 не виготовлявся за повноваженнями МТСБУ і тому є підробленим (а.с. 146-147).
Звернувшись з позовом про відшкодування витрат, пов`язаних із здійсненням виплати, МТСБУ посилалось як на положення ст. 1191 ЦК України, так і на ст. 40 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначаючи, що бюро провело виплату коштів в рахунок сплаченої компенсації власникам пошкоджених транспортних засобів в результаті ДТП, яка сталася 24 жовтня 2016 року з вини ОСОБА_1 . Не зважаючи на те, що відповідачем був пред`явлений фальшивий страховий поліс, МТСБУ не зобов`язано доводити ту обставину, що страховий сертифікат «Зелена картка» було підроблено або змінено самим відповідачем, отже підставою для його відповідальності у даному випадку є лише факт використання такого сертифікату. Виплачені кошти мають бути відшкодовані у гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на день виплати грошових коштів.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
У відповідності до приписів ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
У ст. 1 ЗУ «Про страхування» встановлено, що страхування – це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. 
За приписами ст. 5 Закону страхування може бути добровільним або обов`язковим. Одним з різновидів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону).
Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України). У разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України).
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічна норма закріплена у ст. 27 ЗУ «Про страхування».
За приписами ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу виплати страхового відшкодування регулюються ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
Відповідно до ст. 16 Закону у разі виїзду транспортного засобу, зареєстрованого в Україні, до країн-членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка» власник такого транспортного засобу зобов`язаний мати чинний договір міжнародного страхування, посвідчений відповідним уніфікованим страховим сертифікатом «Зелена картка».
Контроль за обігом бланків страхових сертифікатів «Зелена картка» здійснюється МТСБУ відповідно до Порядку замовлення, виготовлення, дистрибуції, обліку бланків страхових документів з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за міжнародними договорами «Зелена картка», затверджується Загальними зборами повних членів МТСБУ. Будь-який страховий сертифікат «Зелена картка», виданий не за макетом, погодженим Дирекцією МТСБУ, є фальшивим.
Відповідно до розділу 2 бланку страхового сертифікату «Зелена картка» єдиної форми, що застосовується в країнах-членах міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», страхові сертифікати «Зелена картка», емітентами яких зазначені страховики - повні члени МТСБУ, видаються виключно за повноваженням МТСБУ.
За приписами ст. 11 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.
У разі якщо МТСБУ відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка» було здійснене відшкодування шкоди за страховика - члена об`єднання або за власника та/або користувача зареєстрованого в Україні транспортного засобу, який використовував за кордоном підроблений або змінений у незаконний спосіб страховий сертифікат "Зелена картка" та спричинив дорожньо-транспортну пригоду, відповідні витрати МТСБУ та регламентні виплати з фонду страхових гарантій мають бути компенсовані такими особами МТСБУ в повному обсязі (п. 40.2 ст. 40 Закону).
У відповідності до ст. 9 Процедурних правил Ради Бюро міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка» (далі - Процедурні правила) МТСБУ гарантує відшкодування за будь-яким страховим сертифікатом «Зелена картка», навіть якщо такий сертифікат є фальшивим, не правочинним або зміненим у незаконний спосіб.
Статтею 5 Процедурних правил встановлено, що до вимоги на відшкодування включаються: 1) суми, сплачені як відшкодування потерпілим особам, відповідно до взаємної домовленості або судового наказу; 2) суми, сплачені за зовнішні послуги при розгляді та врегулюванні кожної претензії, та всі витрати, які були понесені з метою вчинення необхідних юридичних дій, і які були б сплачені, при таких же обставинах, страховиком, заснованим у країні дорожньо-транспортної пригоди; 3) гонорар за врегулювання для покриття всіх інших видатків відповідно до правил, затверджених Радою Бюро.
Виходячи з наведених норм та проаналізувавши обставини даної справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову МТСБУ через його доведеність та обґрунтованість звернення з даними вимогами до відповідача.
Так, стороною відповідача не оспорюється, що ДТП на 29 км Київського шосе у м. Москва 24 жовтня 2016 року сталася з його вини через порушення ПДР Російської Федерації. Під час оформлення ДТП ОСОБА_1 був пред`явлений наявний у нього страховий поліс «Зелена картка», що підтверджується, у тому числі письмовими поясненнями самого відповідача від 22 листопада 2016 року.
Позивачем доведено, що у централізованій базі даних (ЦБД) МТСБУ станом на дату ДТП - 24 жовтня 2016 року чинний договір страхування за транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 був відсутній.
З матеріалів справи вбачається, що 28 квітня 2015 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» дійсно був виданий страховий поліс «Зелена картка» № UA/015/10715270, проте на транспортний засіб «Ореl Vectra» д.н.з. НОМЕР_3 , а не на «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 , і з терміном дії з 28 квітня по 27 липня 2015 року, а не з 29 грудня 2015 року по 28 грудня 2016 року, і страхувальником в ньому указаний ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ), а не ОСОБА_3 .
За результатами дослідження МТСБУ встановлено, що документ за номером UA/015/10715270, що був наданий врегулювальником, та який пред`явлений водієм транспортного засобу  «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 на місці ДТП, яка сталася 24 жовтня 2016 року на території Росії, не виготовлявся за повноваженнями МТСБУ і тому є підробленим.
Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що документ за номером UA/015/10715270, який був пред`явлений водієм транспортного засобу  «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1   ОСОБА_1 на місці ДТП, що сталась 24 жовтня 2016 року на території Росії, є підробленим.
ОСОБА_1 указані обставини в ході розгляду справи не спростував. Не беруться до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідач перетинав кордони з чинним сертифікатом «Зелена картка», оскільки з приводу цього зауважень з боку прикордонних служб обох держав не мав. Апеляційний суд виходить з того, що до повноважень таких органів відноситься перевірка не справжності (чинності або нечинності), а наявності у водія страхового сертифікату «Зелена картка» та іншого пакету документів, необхідіних для перетину кордону.
Відхиляються також доводи ОСОБА_1 про те, що позов пред`явлений МТСБУ до неналежного відповідача з посиланням на перебування у трудових відносинах з власником транспортного засобу «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , оскільки матеріалами даної цивільної справи такі доводи відповідача не підтверджені, до апеляційної скарги докази на підтвердження існування трудових відносин не надано. При цьому, з постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача на території Росії від 24 жовтня 2016 року, вбачається, що ОСОБА_1 не повідомив про те, що є працюючим (а.с. 7). 
Твердження відповідача про те, що МТСБУ неналежним чином здійснює контроль за обігом бланків сертифікатів «Зелена картка», а страховик порушує встановлений Порядок замовлення, виготовлення, дистрибуції, обліку бланків страхових документів з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за міжнародними договорами «Зелена картка» жодними доказами не підтверджені, а тому є припущеннями, на яких не може ґрунтуватись судове рішення.
Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, використавши підроблений сертифікат «Зелена картка», за умови доведеності проведення МТСБУ виплат, заподіяних потерпілим особам внаслідок ДТП, ОСОБА_1 має обов`язок їх компенсувати позивачу у повному обсязі.
Твердження ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України не беруться до уваги колегії суддів, оскільки вони ґрунтуються на невірному та довільному тлумаченні скаржником положень правових норм.
Ухвалою від 11 березня 2020 року Деснянський районний суд м. Чернігова відкрив провадження у даній цивільній справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін (а.с. 26-27). 
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ.
За змістом ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (210 200 грн) ; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (525 500 грн). 
Вимогами позову МТСБУ є відшкодування витрат, пов`язаних із здійсненням виплати, у розмірі 266 964,59 грн. 
Аналізуючи наведені норми та враховуючи, що предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд першої інстанції вірно визначив, що дана справа відноситься до тих, які можуть бути розглянуті саме в порядку спрощеного позовного провадження.
Судове засідання у справі було призначено на 31 березня 2020 року. Про дату, час та місце судового засідання ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення адресату поштового відправлення (а.с. 32). 
Отримавши одночасно із судовою повісткою й копію ухвали про відкриття провадження у справі, відповідач був достеменно обізнаний про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, проте своїм правом, у відповідності до ч.ч. 4, 5 ст. 277 ЦПК України, подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не скористався. 
Твердження відповідача про те, що судом не був взятий до уваги надісланий їм своєчасно та отриманий 30 березня 2020 року працівником суду відзив, спростовуються наступним.
Судове засідання у справі було призначено на 31 березня 2020 року о 08 год. Про час, дату та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином (а.с. 31, 32). Згідно з протоколом судового засідання від 31 березня 2020 року учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України суд підписав судове рішення без його проголошення, судове засідання закінчено о 08 год. 10 хв (а.с. 33).
У матеріалах справи наявний відзив ОСОБА_1 на позов МТСБУ, який, відповідно до відбитку штампу вхідної кореспонденції Деснянського районного суду м. Чернігова, був зареєстрований 31 березня 2020 року об 11 год 11 хв. (а.с. 40-42), тобто вже після ухвалення рішення у справі та його підписання суддею. 
Беручи до уваги викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування  відсутні.          
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -
      
                                      П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 березня 2020  року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 серпня 2020 року.

Головуюча:                                               Судді: