ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/3472/19	Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В. 	
Провадження № 33/817/326/20 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія -  ст.124 КУпАП     	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності    ОСОБА_1 та його захисника Оленяка В.С.,
особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності           ОСОБА_2 та його захисника Ликтея В.О., 
розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2020 року, 

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Одночасно, провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито, в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Як визнав суд, 28 січня 2019 року о 14 год.02 хв. водій ОСОБА_1 В с. Смиківці по вулиці І.Франка, керуючи транспортним засобом "Volksvagen Golf ", номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не надав переваги в русі та допустив зіткнення з транспортним засобом "Renault Trafic", номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.2.3 (б), 12.1, 13.4 Правил дорожнього руху.
Крім цього, 28 січня 2019 року о 14 год.02 хв. водій ОСОБА_2 в. Смиківці по вулиці І.Франка, керуючи транспортним засобом "Renault Trafic", номерний знак НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з транспортним засобом "Volksvagen Golf ", номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.2.3 (б), 12.1, 13.3 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вважає, що суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не дав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, у зв`язку з чим допустив порушення вимог ст.ст.7, 245, 252 КУпАП.
В обґрунтування своїх доводів, зазначає, що звинувачення його в порушенні вимог п. 13.4 ПДР України є суперечливим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.
Зазначає, що згідно схеми дорожньо-транспортної пригоди зіткнення транспортних засобів відбулося на полосі руху ОСОБА_1 , що не було враховано судом першої інстанції.
Звертає увагу, що суд не маж права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення та не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які наведені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.07.2020 року та винести нову, якою закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП та повернути матеріали справи до Патрульної поліції ТРВП ТВП ГУНП в Тернопільській області для доопрацювання та належного оформлення. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає постанову суду першої інстанції в частині визнання його винним у вчиненні правопорушення, незаконною і такою, що підлягає скасуванню.
На думку апелянта, висновки, викладені у постанові суду, є необґрунтованими та передчасними, обставини справи встановлені помилково, а покази свідків зафіксовано вибірково та не повністю.
Зазначає, що суд неправильно визначив тип дорожнього покриття, як ожеледиця, оскільки такого визначення покриття не існує.
Вказує, що при проведенні первинної експертизи експертом Шминдюком Ю.А. не вірно був вибраний коефіцієнт сповільнення транспортних засобів, який відповідав "ожеледиці", про що експерт підтвердив у судовому засіданні, однак суд не звернув на це увагу.
Вважає, що неправильне обрання експертом вихідних даних про проведенні експертизи призвело до неможливості дати відповіді на всі поставлені запитання у висновку № 4.6-399/19, що унеможливило встановити всі фактичні обставини справи.
Вважає, що висновок повторної експертизи № 4.6-752/19, яка була проведена після з`ясування дійсного стану дорожнього покриття, згідно з якою невідповідностей вимогам ПДР в діях водія ОСОБА_2 не вбачається, є належним та допустимим доказом у даній справі та повинен враховуватись при прийнятті рішення. 
Зазначає, що жодним документом, наявним у матеріалах справи, не встановлено порушення, які вмінені ОСОБА_2 .
Звертає увагу, що водій ОСОБА_2 , реагуючи на небезпеку з боку водія ОСОБА_1 , яка полягала у виїзді керованого ОСОБА_1 автомобіля на смугу зустрічного руху, змушений був застосувати гальмування, після чого в загальмованому стані, поза його волею, мікроавтобус міг зміститися ліворуч, де і могло відбутися зіткнення.
Звертає увагу, що проведеними судовими експертизами встановлено порушення водієм ОСОБА_1 п.п.10.1, 10.5 ПДР, які йому не вмінялися при складанні протоколу, у зв`язку з чим відносно останнього повинен бути складений інший протокол про адміністративне правопорушення.
Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.07.2020 року та прийняти нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, а матеріали відносно ОСОБА_1 направити в Тернопільський ВП ГУНП в Тернопільській області для належного оформлення.

Заслухавши апелянта ОСОБА_1 та його представника адвоката Оленяка В.С., які підтримали подану апеляційну скаргу і, з викладених у ній мотивів, просять постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2020 року скасувати і прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 ; апелянта ОСОБА_2 та його представника адвоката Ликтея В.О., які просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою закрити провадження у справі відносно ОСОБА_2 , а матеріали відносно ОСОБА_1 направити в Тернопільський ВП ГУНП в Тернопільській області для належного оформлення; розглянувши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційних скарг, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, як визначено ст.245 КупАП, є своєчасне всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
       Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. 
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дотримався.
Виходячи із системного аналізу та змісту ст. 279, 280 КУпАП, якими регламентовано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд розглядає таку справу в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення
Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 046476 від 28 січня 2019 року, який був предметом дослідження суду першої інстанції, працівниками поліції зафіксовано порушення ОСОБА_1 вимог п.2.3 (б), 12.1, 13.4 Правил дорожнього руху України, які полягали в недотриманні безпечної швидкості руху та безпечного інтервалу при роз`їзді із зустрічним транспортом, внаслідок чого він допустив зіткнення з транспортним засобом, під керуванням ОСОБА_2 .
Виходячи з цього, суд першої інстанції повинен був перевірити та дати правову оцінку тим обставинам, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме - чи допустив ОСОБА_1 порушення вимог п.п.2.3 (б), 12.1, 13.4 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п.13.4 Правил дорожнього руху України якщо зустрічний роз`їзд утруднений, водій, на смузі руху якого є перешкода чи габарити транспортного засобу, яким він керує, заважають зустрічному руху, повинен дати дорогу. На ділянках доріг, позначених знаками 1.6 "Крутий підйом" і 1.7 "Крутий спуск", за наявності перешкоди дати дорогу повинен водій транспортного засобу, що рухається на спуск. 
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди, зіткнення автомобілів "Volksvagen Golf", номерний знак НОМЕР_1 , та "Renault Trafic", номерний знак НОМЕР_2 , відбулось на смузі руху автомобіля "Volksvagen Golf".
При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на наявність попереджувальних знаків 1.6 "Крутий підйом" і 1.7 "Крутий спуск", наявність яких є передумовою виконання водієм вимог п.13.4 ПДР України, недотримання якого інкриміновано водію автомобіля "Volksvagen Golf" ОСОБА_1 .
Натомість, в схемі наслідків дорожньо-транспортної пригоди працівником поліції зроблено помітку про відсутність будь-яких дорожніх знаків на ділянці дороги де мала місце дорожньо-транспортна пригода.
Також, матеріали справи не містять доказів наявності перешкод на смузі руху водія транспортного засобу "Volksvagen Golf" під час зустрічного роз`їзду з автомобілем "Renault Trafic", а також відомостей, що габарити транспортного засобу "Volksvagen Golf" заважають зустрічному руху. 
Вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції і не отримали належної правової оцінки, внаслідок чого місцевий суд дійшов помилкового висновку про наявність в діях водія автомобіля "Volksvagen Golf" ОСОБА_1 ознак порушення правил дорожнього руху України, передбаченого п.13.4.
Виходячи зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 046476 від 28 січня 2019 року, саме ненадання переваги в русі водієм автомобіля "Volksvagen Golf" ОСОБА_1 є наслідком недотримання ним вимог п. 2.3 (б) ПДР, який зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, а також вимог п.12.1 ПДР, яка регламентує вибір безпечної швидкості руху.
Проте, в матеріалах справи відсутні і в рішенні суду першої інстанції не наведено докази, які б свідчили про те, що водій транспортного засобу "Volksvagen Golf", за вказаних умов дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою.
Зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність в діях водія автомобіля "Volksvagen Golf" ОСОБА_1 порушення вимог п.13.4 ПДР України, а також враховуючи, що місце зіткнення транспортних знаходиться на смузі руху автомобіля "Volksvagen Golf", вважаю що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки порушення вимог п. 2.3 (б) та п. 12.1 ПДР України, а відтак - відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
З урахуванням наведеного, в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, обставини про яке викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 046476 від 28.01.2019 р..
Тому постанову суду першої інстанції, в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП слід скасувати та у відповідності до п.1 ст.247 КУпАП закрити провадження у справі.

Що стосується доводів ОСОБА_2 та адвоката Ликтея В.О. про відсутність ознак порушення правил дорожнього руху в діях водія "Renault Trafic", номерний знак НОМЕР_2 , то вони є безпідставними та необґрунтованими.
Схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди та матеріалами фотофіксації засвідчено місце зіткнення транспортних засобів внаслідок ДТП, яким є смуга руху автомобіля "Volksvagen Golf".
Згідно експертного висновку від 15.10.2019 року № 4.6-399/19, який був досліджений судом першої інстанції, експерт встановив, що з технічної точки зору, із врахуванням встановленого даним дослідженням розташування місця зіткнення транспортних засобів, комплекс вихідних даних за показаннями водія ОСОБА_1 стосовно того, що зіткнення відбулось в межах смуги руху автомобіля "Volksvagen Golf", не суперечить об`єктивним слідовим даним, що зафіксовані на цих транспортних засобах, на ділянці ДТП і можуть вважатися технічно спроможними.
Твердження апелянта ОСОБА_2 про виїзд керованого ОСОБА_1 автомобіля на смугу зустрічного руху та необхідність у зв`язку з цим застосування ним гальмування, що й стало причиною зміщення його автомобіля вліво, є безпідставними, оскільки докази на підтвердження такого розвитку події в матеріалах справи відсутні і ним не наведені. 

Вказані обставини свідчать про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про недотримання водієм автомобіля "Renault Trafic" ОСОБА_2 вимог п. 2.3 (б) та п. 12.1 ПДР України і, як наслідок, п. 13.1 ПДР, який зобов`язує водія залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Що стосується доводів апелянта ОСОБА_2 про недотримання водієм автомобіля «Volksvagen Golf» ОСОБА_1 вимог п.10.1, 10.5 Правил дорожнього руху України, то вони не можуть бути взяті до уваги, оскільки порушення цих норм не інкримінувалося особі щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Окрім того, відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Тому, суд не вправі робити висновки щодо обставин, які не відображені у протоколі про адміністративне правопорушення і докази щодо яких не збирались особами, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого суду, в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є законним та обґрунтованим і підстав до його скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись. ст.294 КУпАП, - 

п о с т а н о в и в: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2020 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закриття провадження в справі в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП - скасувати. 
Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2020 року в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закриття провадження в справі в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.