УХВАЛА

08 липня 2020 року 
Київ
справа №120/2693/19-а
адміністративне провадження №К/9901/9300/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Олендера І.Я., 
суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15.10.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі №120/2693/19-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Форсікс» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, 

в с т а н о в и в:

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління ДПС у Вінницькій області 25.03.2020, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду.  

Ухвалою Верховного Суду від 08.04.2020 касаційну скаргу було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статей 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Цією ж ухвалою заявнику надано строк на усунення виявлених судом недоліків тривалістю п`ять днів з моменту закінчення строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), впродовж якого скаржник має усунути вказані недоліки та надати суду касаційної інстанції: 1) документ про сплату 15368,00грн суми судового збору за подання касаційної скарги у даній справі; 2) навести підстави касаційного оскарження судових рішень у даній справі, зазначення яких, у відповідності до вимог статті 328 КАС України, є обов`язковим у касаційній скарзі, що подається. 

Вказану ухвалу Верховного Суду вручено представнику заявника 13.04.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху на адресу суду 30.06.2020 надійшло клопотання Головного управління ДПС у Вінницькій області про усунення недоліків касаційної скарги, в якому відповідач просить визнати поважними підстави касаційного оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 15.10.2019 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі №120/2693/19-а, а також продовжити строк на для усунення недоліків касаційної скарги в частині сплати судового збору з підстав відсутності станом на 25.06.2020 на рахунку відповідач грошових коштів необхідних для такої сплати.

На підтвердження доводів щодо відсутності можливості усунути у відведений судом строк недоліки касаційної скарги, зокрема шляхом надання документа про сплату судового збору, відповідачем надано суду довідку Головного управління ДПС у Вінницькій області від 25.06.2020 щодо відсутності коштів на фінансування будь-яких витрат (в тому числі по КЕКВ 2800).

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Порядок поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано статтею 121 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 121 Кодексу встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Продовження строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була з поважної причини вчинена у заздалегідь встановлений судом строк.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981№ R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя. 

Статтею 330 КАС України   передбачено обов`язок особи, яка подає касаційну скаргу, щодо одночасного надання документа про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, які утримуються за рахунок Державного бюджету України, та мають право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору. 

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

З аналізу вищенаведених положень вбачається, що особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону   стосовно форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Проте, податковим органом не надано суду жодних доказів, які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій спрямованих на дотримання вимог процесуального закону, зокрема з моменту виникнення права на касаційне оскарження, стосовно форми і змісту касаційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, наведені відповідачем у клопотанні обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень не є підставою для продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги. 

В той же час, 02.04.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічний гарантій з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) №540-ІХ від 30.03.2020», яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу, Кримінального процесуального кодексу, Кодексу адміністративного судочинства України, Господарського кодексу України, Цивільного Кодексу України, Кодекс законів про працю тощо. Розділ VI «Прикінцеві положення» КАС України доповнено пунктом 3, відповідно до абзацу другого якого строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Враховуючи вищевикладене, Суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання скаржника про продовження процесуальних строків з наданням додаткового часу для усунення недоліків які стали підставою для залишення касаційної скарги бух руху, зокрема щодо сплати 15368,00грн суми судового збору за подання касаційної скарги у даній справі.  

Також Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що надання оцінки обґрунтуванню касаційної скарги з точки зору наведення, у відповідності до вимог статті 328 КАС України, підстав касаційного оскарження судових рішень буде здійснено судом за наслідком виконання відповідачем вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, зокрема щодо надання доказів сплати судового збору. 

Керуючись статтями 121, 169, 248, 332, 359 КАС України, суд - 

у х в а л и в:

Продовжити Головному управлінню ДПС у Вінницькій області строк на усунення недоліків касаційної скарги у справі №120/2693/19-а на п`ять днів з моменту закінчення строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

............................
І.Я. Олендер
І.А. Гончарова
Р.Ф. Ханова
Судді Верховного Суду