Справа № 439/815/17                                Головуючий у 1 інстанції: Бунда А.О. 
Провадження № 22-ц/811/966/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 
Категорія:84

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючої - судді Копняк С.М.,
суддів - Бойко С.М., Ніткевич А.В.
                       секретар Жукровська Х.І.,
                       з участю апелянта ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Секретар Оксани Леонідівни на ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 20 лютого 2020 року, постановлену в складі головуючого судді Бунда А.О., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бродівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, правонаступником якого є Бродівський районний Відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), -

в с т а н о в и л а:

Представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Секретар О.Л. звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця Бродівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області, у якій просила зняти арешт з майна, який накладений постановою державного виконавця 03.04.2018 року, одночасно просила поновити строк для подання скарги.
Оскаржуваною ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 20 лютого 2020 року у поновленні ОСОБА_1 процесуального строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця відмовлено.
Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бродівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області залишено без розгляду.
Не погоджуючись з даною ухвалою представник ОСОБА_1 адвокат Секретар О.Л. оскаржила таку в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, висновки ухвали не відповідають обставинам справи.
В обґрунтування вимог покликається на те, що суд наділений повноваженнями одноособово залишити скаргу без розгляду, лише в тому випадку, якщо клопотання про поновлення пропущеного строку відсутнє взагалі. У інакшому випадку, суд має розглянути скаргу по суті та, встановивши, що строк на подання скарги пропущено без поважних причин, відмовити у її задоволенні. 
Із змісту скарги вбачається, що предметом оскарження є відмова в.о. начальника Бродівського районного відділу ГТУЮ у Львівській області від 21.11.2019 року у знятті арешту з майна покійного чоловіка ОСОБА_1 , у якій містяться посилання на відсутність правових підстав для зняття арешту з майна, оскільки у ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» відсутня така підстава припинення арештів, як смерть боржника. Лист від 21.11.2019 року за №15.14-32/11732 в.о. начальника відділу Бродівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Мазурик Н.М. про неможливість зняти арешт з майна ОСОБА_2 скаржник отримала 05.12.2019 року, до суду зі скаргою державного виконавця звернулась 13 грудня 2019 року. Таким чином, ОСОБА_1 дізналась про порушення її прав 05.12.2019 року, про що свідчить копія конверта за №8060003161600 та роздруківка з сайту Укрпошти. Висновок суду про те, що ОСОБА_1 про порушення своїх прав дізналася у лютому 2019 року є передчасним, оскільки в матеріалах справи відсутні докази дослідження ОСОБА_1 матеріалів виконавчого провадження ВП №56104140, з яких би слідувало, що скаржник була обізнана про постанову державного виконавця про арешт майна її покійного чоловіка від 03 квітня 2018 року. 
Просить ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 20 лютого 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу Бродівський районний Відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), який є правонаступником Бродівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, зазначив, що скаржниці ОСОБА_1 було відомо про факт порушення права ще 19.02.2019 року, коли останній за вих. №15.14-32/1937 ВДВС було надано відповідь, про те, арешт може бути знятий за рішенням суду у відповідності до вимог ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, в апеляційній скарзі скаржниця не вказала жодних доказів, які б спростували дане пояснення або причини, які б слугували для поновлення строку. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення скаржниці, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги. До такого висновку колегія суддів дійшла виходячи з наступного. 
З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 31 серпня 2017 року задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк», яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 32 554, 66 грн. за кредитним договором №б/н від 30.04.2015 року. Вирішено питання судових витрат. 
Згідно супровідного листа від 04.09.2017 року за вих. 439/815/17/2771/17 копію рішення скеровано ОСОБА_2 . Однак із відмітки на конверті, що повернувся на адресу суду, вбачається, що адресат помер. 
Дана обставина свідчить про те, що судове рішення не набрало законної сили, оскільки відповідач таке не отримував, так як помер, ще задовго до відкриття провадження у справі. 
Однак, 09 січня 2018 року Бродівським районним судом Львівської області видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання із зазначенням, що рішення набрало законної сили 20 вересня 2017 року.
03.04.2018року державним виконавцем Бродівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Худик А.О відкрито виконавче провадження на виконання даного виконавчого документа та постановою про арешт майна боржника від 03.04.20218 року накладено арешт на все майно боржника (а.с.61).
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцем до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1 , що стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.63). 19 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулась до начальника Бродівського районного відділу ДВС Головного ТУЮ у Львівській області із заявою про зняття арешту з майна, належного її покійному чоловіку.
Судом також встановлено, що постановою державного виконавця Бродівського РВДВС ГТУЮ у Львівській області Худик А.О. від 18 квітня 2018 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №439/815/17, виданого 09 січня 2018 року Бродівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк»32 554 грн. 66 коп. боргу та 1 600 грн. 00 коп. судового збору, разом 34 154 грн. 66 коп. Припинено чинність арешту майна боржника згідно постанови №56104140 від 03 квітня 2018 року та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 48).
Аналіз змісту скарги свідчить про те, що заявниця, яка є дружиною померлого боржника ОСОБА_2 , не може прийняти спадщину, оскільки арешт, який припинено згаданою постановою державного виконавця, фактично не знятий. Тобто, ОСОБА_1 фактично оскаржує бездіяльність державного виконавця в частині фактичного невиконання ним своєї постанови про припинення чинності арешту, накладено на майно боржника, який помер (а.с. 66-71).
Відмовляючи ОСОБА_1 у поновленні процесуального строку звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця Бродівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області та залишаючи цю скаргу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що доводи скарги про те, що про порушення своїх прав скаржниця дізналася 05 грудня 2019 року не знайшли свого підтвердження, а навпаки спростовуються матеріалами справи, з яких убачається, що про порушення своїх прав вона дізналася у лютому 2019 року, а зі скаргою на дії державного виконавця звернулася аж 13 грудня 2019 року.
Проте колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України). Тобто розділом У11 ЦПК України передбачено звернення до суду із скаргою лише сторін виконавчого провадження. 
Згідно статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано досуду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Положення наведених статей дають підстави для висновку, що до суду можуть бути оскаржені не тільки дії (рішення) державного виконавця, а й бездіяльність.
Бездіяльність на відміну від дії не має моменту вчинення. Бездіяльність має триваючий характер та існує до часу початку дій, які свідчать про припинення бездіяльності.
Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого вчинення особою протиправних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим, неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.
Встановлення строків звернення до суду та скарги (заяви) без розгляду на підставі їх пропуску не може слугувати меті легалізації триваючого правопорушення та, відповідно, здійснення незаконної бездіяльності.
Наведеного суд першої інстанції не врахував, внаслідок чого прийшов до невірного висновку про неповажність причин пропуску строку звернення до суду із скаргою.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».
Як убачається з матеріалів справи, скаржниця не була та не є стороною виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №439/815/17, виданого 09 січня 2018 року Бродівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк»32 554 грн. 66 коп. боргу та 1 600 грн. 00 коп. судового збору, разом 34 154 грн. 66 коп. Тому ухвала про відмову їй у поновленні процесуального строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця та залишення скарги без розгляду, суперечить вище переліченим нормам процесуального права.
Відповідно до стаття 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновківсуду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права під час розгляду скарги, які не можуть бути усунені судом апеляційної інстанції, оскаржувану ухвалу слід скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Під час продовження розгляду суду першої інстанції, з дотриманням норм процесуального права слід вирішити питання щодо можливості подання скарги, на підставі положень статті 447 ЦПК України особою, яка не є стороною виконавчого провадження, і в залежності від цього з`ясувати питання щодо пропуску строку подання такої скарги і вирішення її по суті, за правилами цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст.381, 382, 383, 390, 393 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Секретар Оксани Леонідівни - задовольнити.
Ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 20 лютого 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 14 вересня 2020 року. 

Головуюча Копняк С.М. 
Судді: Бойко С.М.
Ніткевич А.В.