ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 810/2313/16
адміністративне провадження № К/9901/18901/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Рибачука А.І.,  Стеценка С.Г., 
за участю:
секретаря судового засідання: Приходько Н.І.
позивача -  ОСОБА_1 
представників позивача - Завгородньої Л.П., Карпина П.Й., Мостового О.В.
третьої особи -  ОСОБА_2 
представника третьої особи - Петровської-Іваніченко  О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №810/2313/16
за позовом ОСОБА_1 до 1) Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області , 2) державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Охріменка Вадима Вікторовича , 3) державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Максюти Дмитра Вікторовича, 4) Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області, Треті особи: 1) Головне територіальне управління юстиції у Київській області, 2) Державна архітектурно-будівельна інспекція України, 3) ОСОБА_2 , 4) ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року (суд у складі головуючого судді - Горобцової Я.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року (суд у складі колегії суддів: головуючого судді - Межевича М.В., суддів: Земляної Г.В. та Сорочка Є.О.) 

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.  ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Охріменка Вадима Вікторовича, державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Максюти Дмитра Вікторовича, Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області треті особи: Головне територіальне управління юстиції у Київській області, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив: 
1.1. визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного управління юстиції у Київській області Охріменко Вадима Вікторовича від 16.12.2015 індексний номер 27154226 про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
1.2. визнати незаконними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області Максюти Дмитра Вікторовича щодо внесення запису про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
1.3. визнати незаконним та зобов`язати Реєстраційну службу Ірпінського міського управління юстиції Київської області скасувати запис про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2. Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року, суд вирішив позов задовольнити частково. Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного управління юстиції у Київській області Охріменко Вадима Вікторовича від 16.12.2015 індексний номер 27154226 про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Визнати незаконними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області Максюти Дмитра Вікторовича щодо внесення запису про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати незаконним та скасувати запис про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В решті позовних вимог відмовити.    
Короткий зміст вимог касаційної скарги
3. Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, ОСОБА_3 звернулася до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та закрити провадження у справі.
4. В обґрунтування касаційної скарги зазначила, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про можливість розгляду даної справи в порядку адміністративної юрисдикції оскільки спірні правовідносини не є публічно-правовими та спрямовані на захист цивільних прав.
5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 травня 2017 року відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року.
6. Верховний Суд ухвалою від 13 лютого 2020 року прийняв до провадження вищезазначену касаційну скаргу.
7. Позивач відзиву на касаційну скаргу не надавав.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ
8.   ОСОБА_3 на праві власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 квітня 2002 року належить 3/4 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 , а.с. 102-103). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №292635 від 21.07.2011 ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,0264 га для обслуговування будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою:  
АДРЕСА_1. 9 . ОСОБА_1 на праві власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 листопада 2000 року належить 1/4 частина вказаного будинку. Згідно державного акту на право власності ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,0296 га для обслуговування будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою:  
АДРЕСА_1. 10 . Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради №84/5 від 12.04.2016 «Про присвоєння нового адресного номеру частині житлового будинку гр. ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 » вирішено виділити в окремий об`єкт власності гр. ОСОБА_3 3/4 частини житлового будинку, розташованого на приватній земельній ділянці площею 0,0264 га в АДРЕСА_1 з присвоєнням нового адресного номеру  
АДРЕСА_1. 11 . ОСОБА_3 звернулася до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) щодо реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована в базі даних заяв за № 14722612 про що свідчать надані ДП «Національні інформаційні системи» скан-копії документів наявні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
12. Разом із заявою ОСОБА_3 подано ряд документів, серед яких: - паспорт громадянина України та ІНН; технічний паспорт на садибний житловий будинок АДРЕСА_1 серії АЕ № 001069 виготовлений станом на 29.09.2016, видавник: ТОВ «ЮНІ ПАК»; висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна ТОВ «Юні Пак» від 29.09.2015 та свідоцтво про право на спадщину за законом серії АЕР №944445 від 12.04.2002.
13. За результатом розгляду вказаних документів, 16.12.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київської області Охріменко Вадимом Вікторовичем прийнято Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 27154226.
14. Дане рішення стало підставою для реєстрації державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області Максютою Дмитром Вікторовичем за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 98,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 18.12.2015 та внесення запису про право власності №12622258.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
15. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
16. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
17. 8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
18. За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
19. За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення конституційних принципів у сферах енергетики та комунальних послуг» від 19 грудня 2019 року № 394-IX. 
20. Аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне.
21. Підставою для звернення до суду з даним позовом стало те, що спірним рішенням державного ресторатора за третьою особою - ОСОБА_3 зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушено право позивача як співвласника цього будинку.
Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.
Проте такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.
22. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
23. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
24. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
На даний час існує усталена практика Великої Палати Верховного Суду у спорах про скасування дій та рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав на майно, ініційованих особою, яка не була заявником щодо оскаржуваних реєстраційних дій та рішень. Зокрема, правова позиція про те, що такі спори підлягають розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства в залежності від суб`єктного складу, була висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 04 вересня  2018 року у справі № 823/2042/16, від 04 грудня 2018 року у справі № 915/1377/17,  від 29 січня 2019 року у справі № 813/1321/17, від 02 квітня 2019 року у справі № 137/1842/16-а та інших.
Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржуваних ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорене рішення, здійснено оспорений запис.
Натомість, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17).
25. Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що спір у даній справі не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки державний реєстратор, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав третьої особи, а не позивача.
Визнання протиправними і скасування рішення щодо державної реєстрації права власності за третьою особою - ОСОБА_3 є захистом прав позивача як співвласника спірного житлового будинку від порушення їх третьою особою.
26. Ухвалюючи рішення, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували того, що цей спір є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер, а саме - є спором позивача та третьої особи щодо права власності на житловий будинок.
27. З огляду на суб`єктний склад учасників даної справи, колегія суддів приходить до висновку, що спірні правовідносини підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.
28. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його приватноправового характеру.
29. Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених статтями 238, 240 КАС. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги (стаття 354 КАС).
30. Пунктом 5 частини першої статті 349 цього ж Кодексу передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі.
31. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
32. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції і закриття провадження у справі.
33.  Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
34. Керуючись статтями 238, 341, 344, 349, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній до 08.02.2020 року, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.
2. Постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року по справі №810/2313/16 - скасувати.
3. Провадження у справі №810/2313/16 за позовом ОСОБА_1 до 1) Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, 2) державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Охріменка Вадима Вікторовича , 3) державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Максюти Дмитра Вікторовича, 4) Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області, Треті особи: 1) Головне територіальне управління юстиції у Київській області, 2) Державна архітектурно-будівельна інспекція України, 3) ОСОБА_2 , 4) ОСОБА_3 про визнання дій протиправними - закрити.
4. Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції цивільного суду.
5. Роз`яснити ОСОБА_1 її право протягом десяти днів з дня отримання нею відповідної постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
6. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                   Т.Г.Стрелець          
Судді                                                                       С.Г. Стеценко
                                                                      А.І. Рибачук