Справа № 161/223/20  Провадження №33/802/298/20 	Головуючий у 1 інстанції:Присяжнюк Л. М. 	
Категорія:ч.1 ст.130 КпАП України 	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  на постанову судді Луцького міськрайонного суду від 19 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КпАП України,
ВСТАНОВИВ:
Вказаною постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 (однієї тисячі двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн. 40 коп. судового збору.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він повторно протягом року, а саме: 21.12.2019 року о 19 год. 57 хв. у м. Луцьку по пр. Перемоги, 11, керував автомобілем Renault Kangoo, НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КпАП України.
Не погоджуючись із вказаною постановою судді Бріус В.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність просить скасувати, а провадження в даній справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Як на доказ своєї невинуватості ОСОБА_1 зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням, а тому його слід визнати недопустимим доказом, на що не було звернуто уваги судом першої інстанції. Відеозапис з нагрудного відео реєстратора не відображає відомостей про вчинення ним адміністративного правопорушення. 
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалами справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
В судове засідання ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи (а.с. 59), однак в зазначений час та дату не з`явився, клопотань про перенесення розгляду справи не подав.
Від захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантином. 
На думку, апеляційного суду, слід взяти до уваги, що під час карантину учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Таким чином, Закон передбачає можливість участі в судовому засіданні, не виходячи з дому, за допомогою власного мобільного пристрою чи персонального комп`ютера.
Отже, усі суди України, так як Луцький міськрайонний суд Волинської області і Волинський апеляційний суд зокрема, продовжують здійснювати правосуддя для всього українського суспільства та захищають права, свободи та інтереси громадян і під час карантину. А перелічені вище зміни до законодавства дозволяють реалізовувати право на судовий захист без жодних порушень режиму карантину та самоізоляції.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 та його захисник були належним чином ознайомлений зі змістом пред`явленого ОСОБА_1 правопорушення, знали як про наявне судове провадження, так і про дату час і місце судового розгляду, про що захисник прямо зазначав у своїх клопотаннях поданих як до Луцького міськрайонного суду Волинської області так і до Волинського апеляційного суду, тобто право на захист було забезпечено, суд приходить до висновку, що підстави для відкладення розгляду справи немає. 
А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за їх відсутності, відповідно до вимог ст.268 КпАП України.
Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
ОСОБА_1  інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчиненного повторно протягом року.  
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. 
Факт вчинення  ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КпАП України, не заперечується самим правопорушником, а також доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема, довідкою УПП у Волинській області від 26.12.19 року про те, що останній має повторність вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КпАП України, та позбавлений права керування транспортними засобами строком на 12 місяців відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.10.2019 року (а.с.3).
Крім того, в матеріалах справи наявна копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 248838 від 21.12.2019 року (а.с.4), відповідно до якої ОСОБА_1 було піддано адмінстягненню за ч.4 ст.126 КпАП України. Вказана постанова особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не оскаржена у встановленому законом порядку, що дає підстави стверджувати, що порушник погодився з тим, що керував автомобілем без права керування транспортним засобом. 
Окрім того, факт вчинення  ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КпАП України, доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 365250 від 21.12.2019 року (а.с.1), яким встановлено порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху, а саме: відмови від проходження у встановленому законом порядку проведення огляду з метою виявлення ознак алкогольного сп`яніння. 
Вказана відмова проведена у присутності двох свідків, як того вимагає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Крім того, відеозапис з бодікамер поліцейських, поряд з рештою матеріалів адміністративного провадження, дають можливість повно відтворити події, та повністю підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КпАП України. Оскаржувана постанова судді є законною, обгрунтованою та мотивованою, а накладене на  ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України. 
Твердження Бріуса щодо порушення судом права на захист не знайшло свого підтвердження при перегляді справи в апеляційній інстанції.
У матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги, укладений між ОСОБА_2 та його довірителем ОСОБА_1 , згідно якого останній надає адвокату повноваження на представлення його інтересів у суді (а.с.12). Під час розгляду в суді першої інстанції матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 захисником неодноразово подавалися клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні та клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із карантином.
Разом з тим сам ОСОБА_1 не висловлював прохань про відкладення розгляду справи у зв`язку з дією карантинних заходів, а тому апеляційний суд не знаходить порушеним право захисту останнього в даному випадку. 
Окрім того, апеляційним судом вище обґрунтовано підстави щодо розгляду справи під час карантину.
Таким чином, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та наведені ним і його захисником в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення  ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КпАП України 
На підставі вище наведеного, керуючись ст. 294 КпАП України, 
                                       ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 березня 2020 року щодо нього - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду                                 В.В. Гапончук