УХВАЛА

27 липня 2020 року 
м. Київ

Справа №  903/1030/19 
Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кушніра І.В., 
розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Лешика Ігоря Івановича на рішення Господарського суду Волинської області від 11.02.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 (повний текст складено 11.06.2020)
за позовом Фізичної особи-підприємця Лешика Ігоря Івановича
до Луцької міської ради 
про визнання поновленим договору оренди землі, 

ВСТАНОВИВ:  

03.07.2020 (згідно з відміткою на конверті) безпосередньо до Касаційного господарського суду подано касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Лешика Ігоря Івановича на рішення Господарського суду Волинської області від 11.02.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2020  у справі №   903/1030/19.  

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу касаційної скарги між суддями від 08.07.2020 року у справі № 903/1030/19 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Краснов Є.В., Мачульський Г.М. 

08.02.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 № 460 - ІХ, яким внесено зміни до законодавчих актів України. 

Оскільки скаржником подано касаційну скаргу після набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 №460-IX, то подана касаційна скарга розглядається в порядку, що діє після набрання чинності цим Законом.

Перевіривши матеріали касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 08.02.2020). 

Пунктом 1 частини 1 статті 287 ГПК  України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Згідно з ч.ч.2,3 ст.11 ГПК України «Верховенство права та джерела права, що застосовуються судом»:
« 2. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
3. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.»

Так, скаржник у касаційній скарзі зазначає, що апеляційним господарським судом при розгляді справи застосувано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, що є підставою для подання касаційної скарги згідно п.І ч.2. статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, скаржником виділено в окремий розділ порушення норм процесуального права під час оцінки доказів, ігнорування вимог належності та допустимості доказів.
 
Проте, у касаційній скарзі не наведено чітко, по яким пунктам подано вказану касаційну скаргу з підстав вказаного порушення процесуального права.
У зв`язку з вищенаведеним, Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без руху. Для усунення недоліків касаційної скарги, скаржник має конкретно зазначити, по яким саме пунктам подано касаційну скаргу, та обґрунтувати окремо по кожному з пунктів як наявність відповідної підстави касаційного оскарження, передбаченої кожним окремим пунктом ч.2 ст.287 ГПК України, так і, яку саме конкретну, чітко визначену норму матеріального або процесуального права (пункт, абзац, частина тощо якої статті та якого нормативно-правового акту, і в першу чергу Кодексу чи Закону України) неправильно застосовано або порушено судами попередніх інстанцій, в чому полягає саме неправильне застосування або порушення даної норми права, щодо кожної з наведених підстав. 
Частиною 3 статті 169 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Оскільки порядок подання заяви про усунення недоліків саме у вигляді не зазначення передбачених вищенаведеними вимогами ГПК підстав оскарження судових рішень чинним ГПК не визначений, Суд визначає, що скаржнику необхідно направити заяву про усунення недоліків іншим учасникам справи та надати Суду докази такого направлення. 

Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 169, 174, 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд -

У Х В А Л И В:  

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Лешика Ігоря Івановича  залишити без руху до 27.08.2020.

2. Встановити Фізичній особі-підприємцю Лешику Ігорю Івановичу строк усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.

3. Фізичній особі-підприємцю Лешику Ігорю Івановичу надати Касаційному господарському суду у складі Верховного Суду (01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6) докази про дату вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.

4. У разі усунення недоліків документи направити на адресу Касаційного господарського суду: 01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6 та всім іншим учасникам справи, додавши до заяви про усунення недоліків докази такого направлення. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий  суддя                                                                                         І. Кушнір