УХВАЛА

13 липня 2020 року 
Київ
справа №824/825/19-а
адміністративне провадження №К/9901/15302/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Мельник-Томенко Ж.М., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.   Івано-Франківськ), що є правонаступником Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2020 року у справі №824/825/19-а за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди.

Чернівецький окружний адміністративний суд своїм рішенням від 6 лютого 2020 року відмовив у задоволенні позову.

Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 21 травня 2020 року скасував рішення суду першої інстанції і задовольнив позов частково:
- визнав протиправним та скасував наказ Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 14 червня 2019 року №348/4 про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 , завідувача сектору судової роботи та міжнародного співробітництва Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області;
- стягнув з Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.   Івано-Франківськ) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі: 5000 (п`ять тисяч) гривень.
В задоволенні решти позовних вимог відмовив.
У своїй касаційній скарзі Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.   Івано-Франківськ) просить скасувати Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2020 року у справі №824/825/19-а і відмовити у задоволенні позову. 

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Верховний Суд вважає за потрібне залишити її без руху.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України") у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 КАС України, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає порушення норм процесуального права чи неправильне застосування процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). 

Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що скаржник вказує підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме:

- застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Однак, посилання скаржника на правові висновки Верховного Суду у справі №750/6330/17 не можуть бути застосовані при вирішенні питання про відкриття провадження у цій справі, оскільки зазначені справи мають різні спірні правовідносини та обставини справи не є тотожними.

Отже, скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України, оскільки у порушення вимог пункту 4 частини другої цієї статті у ній не зазначено передбачені статтею 328 цього Кодексу підстави, а аргументи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанції. 

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього кодексу. 

Отже, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України, тому Суд дійшов висновку про залишення її без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків шляхом подання до Верховного Суду: уточненої касаційної скарги із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) та викладенням відповідних обґрунтувань, і наданням її копій з додатками відповідно до кількості учасників справи.

Керуючись статтями 169, 248, 328, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.   Івано-Франківськ), що є правонаступником Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2020 року у справі №824/825/19-а за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди залишити без руху.

Надати особі, яка подала касаційну скаргу, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для повернення касаційної скарги скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................
Н.М.          Мартинюк
Ж.М.          Мельник-Томенко
М.М.          Яковенко,
Судді Верховного Суду