ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 336/1838/20                                 Головуючий в 1 інст. Щаслива О.В.
Провадження № 33/807/512/20                                         Доповідач в 2 інст. – Рассуждай В.Я.
Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
23 липня 2020 року                                                 м. Запоріжжя
       Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Железняка В.К. справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2020 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір, - 

В С Т А Н О В И В:

Як зазначено у постанові суду першої інстанції, 23 березня 2020 року, о 22 годині 43 хвилині, ОСОБА_1 під час керування автомобілем марки ВАЗ 21103, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, на що вказували запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, на перехресті автодороги М18 Е 105 та вулиці Базової в м. Запоріжжі був зупинений співробітниками Управління патрульної поліції. Від проведення у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків. Зазначені дії містять порушення п. 2.5 «Правил дорожнього руху України».
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та провадження закрити. 
В обґрунтування зазначає, що з постановою незгоден, оскільки при призначення покарання суд порушив приписи норм КУпАП та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказує, що стягнення на нього було накладено із порушенням положень ст. 38 КУпАП, оскільки згідно постанови суду адміністративне правопорушення вчинено ним 23 березня 2020 року, а постанову суду прийнято 24 червня 2020 року, тобто, як вважає апелянт, після спливу тримісячного строку, який закінчився 23 червня 2020 року.
Посилаючись на положення п. 7 ст. 247 КУпАП, вказує, що в такому випадку суд повинен був закрити провадження по адміністративній справі, а не накладати стягнення.
Також зазначає, жоден з досліджених доказів не доводить факту керування ним транспортним засобом, а є лише докази його спілкування з поліцейськими під час того, коли він сидів за кермом автомобіля. При цьому під час спілкування з поліцейським він неодноразово доводив до їх відома, що він не керував транспортним засобом, тому не зобов`язаний проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Вказує, що поліцейськими не надано доказів того, що автомобіль перебував у русі та був зупинений ними, а під час зупинки за кермом транспортного засобу був саме він. 
Вважає, що твердження, що він керував транспортним засобом є припущенням, яке відповідно до ст. 62 Конституції України повинно тлумачитись на його користь. 
Наводить пояснення щодо дійсних обставин події, за яких керувала транспортним засобом інша особа – ОСОБА_2 , а він пересів за кермо замість нього та деякий час спілкувався зі своїми приятелями, після чого до припаркованого автомобіля під`їхали поліцейські. 
Спочатку поліцейські висловили претензії з приводу сітки на номерному знаку, але протокол про це не склали, а потім висловили йому вимогу пройти медичний огляд, від якого він відмовився, оскільки не був водієм і не зобов`язаний проходити такий огляд. 
Вказує, що суд не перевірив докази його невинуватості, не викликав та не допитав працівників патрульної поліції та очевидців події ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .
Наводить положення ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно з якою лише водій транспортного засобу може бути притягнутий до відповідальності за відмову від проходження медичного огляду, а керування транспортним засобом можливо лише під час його руху, доказів чого не надано, а відповідно в його діях не може бути складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення. 
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу. Пояснив, що автомобіль стояв, коли під`їхали поліцейські. Після роботи випили по пляшці пива і сиділи у машині. При цьому на питання суду, чому згідно відеозапису він постійно запитував поліцейських про причину зупинки транспортного засобу, пояснити не зміг. 
Зазначив, що він зателефонував своєму юристу, він порадив відмовитися від проходження огляду. Апелянт послався на те, що позбавлення права керування залишить його без роботи.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Железняк В.К. повністю підтримав доводи апеляційної скарги. Вважав, що не доведено факту керування транспортним засобом та накладено стягнення поза межами строків, визначених ст. 38 КУпАП.
Заслухавши апелянта та його захисника, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими та засновані на досліджених в судовому засіданні наступних доказах.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР № 298285 26 березня 2020 року о 22 год. 49 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві ОСОБА_5 (а.с. 1), який прийняв керування (а.с. 9).
В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та у направленні на огляд до закладу охорони здоров`я викладені ознаки алкогольного сп`яніння та відомості про відмову воді ОСОБА_1 від проходження огляду (а.с. 4, 5). 
У поясненнях свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зазначено про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та у закладі охорони здоров`я (а.с. 6, 7).
Обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та процедура оформлення матеріалів справи викладені у рапорті поліцейського П. Єременка (а.с. 8).
Крім того, суд першої інстанції зробив належну оцінку відеозапису, який долучений до матеріалів справи.
Із відеозапису вбачається, що перші 25 хвилин спілкування із поліцейськими  ОСОБА_1  не заперечує те, що він керував транспортним засобом, чи перебування автомобіля у русі. Зокрема, щонайменше тричі запитує причину зупинки автомобіля; заперечує, що з тієї підстави, яку зазначили поліцейські, його «два роки не зупиняли, а зараз зупинили»(файл  НОМЕР_2 ). Потім, усвідомлюючи можливість настання відповідальності за керування у стані алкогольного сп`яніння, став заперечувати факт руху транспортного засобу.
За наведеного апеляційний суд не має сумнівів, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу, а тому відповідно до п. 2.5 ПДР України мав обов`язок пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від виконання якого водій відмовився в присутності двох свідків.
Оскільки таких сумнівів щодо факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом не мав і суд першої інстанції, підстав для допиту осіб, які знаходилися в автомобілі разом з ОСОБА_1 , у суду не було.
Є безпідставним твердження апелянта про те, що суд наклав стягнення поза межі строків, визначених ст. 38 КУпАП. 
Так, із протоколу про адміністративне правопорушення та інших доказів вбачається, що правопорушення скоєне 26 березня 2020 року, а зазначення судом першої інстанції у постанові «23 березня» є технічною помилкою – опискою, яка за потреби може бути виправлена судом першої інстанції .
При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, взявши до уваги характер вчиненого правопорушення та дані про особу правопорушника, що містяться в матеріалах справи, і врахувавши, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н ОВ И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2020 року у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                В.Я. Рассуждай

Дата документу  Справа № 336/1838/20