Справа № 167/30/20 	Головуючий у 1 інстанції: Сіліч І. І. 	
Провадження № 22-ц/802/622/20  Категорія: 44 	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2020 року                                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,
з участю секретаря судового засідання Лимаря Р. С.,
прокурора Романішиної Т. Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Управління фінансів Рожищенської районної державної адміністрації Волинської області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 12 березня 2020 року, 
                                          В С Т А Н О В И Л А:
У січні 2020 року Маневицька місцева прокуратура Волинської області в інтересах держави в особі Управління фінансів Рожищенської районної державної адміністрації Волинської області звернулась до суду із зазначеним позовом.
Позивач свої вимоги мотивував тим, що 22 березня 2019 року близько 12 год. 30 хв., відповідач ОСОБА_1 керуючи трактором макри «МТЗ-80», рухаючись по проїзній частині вулиці Центральна в с.Пожарки Рожищенського району Волинської області та порушивши п. 13.3 ПДР України, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , яка рухалась по правому краю проїзної частини в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_3 отримала середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження та з 22 березня 2019 року по 12 квітня 2019 року перебувала на стаціонарному лікуванні у Комінальному некомерційному підприємстві «Рожищенської ЦРЛ». На лікування потерпілої від злочину ОСОБА_3 лікувальним закладом було витрачено 13741,08 грн.
За таких обставин Маневицька місцева прокуратура Волинської області просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь держави в особі Управління фінансів Рожищенської районної державної адміністрації Волинської області вказану суму грошових коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої ОСОБА_3   
Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 12 березня 2020 року позов Маневицької місцевої прокуратура Волинської області задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Управління фінансів Рожищенської районної державної адміністрації Волинської області витрати на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_3 в сумі 13741 грн. 08 коп. та судовий збір в дохід держави у сумі 2102 грн. 
У поданій апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову місцевої прокуратури відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, не надавши належну правову оцінку зібраним доказам у їх сукупності дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.
У відзиві на апеляційну скаргу Маневицька місцева прокуратура Волинської області вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач ОСОБА_1 вчинив злочин, яким заподіяв потерпілій ОСОБА_3 середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, у наслідок чого вона знаходилась на лікуванні у закладі охорони здоров`я, що дотується з державного бюджету, то кошти затрачені на лікування потерпілої підлягають стягненню з відповідача із подальшим зарахуванням до відповідного бюджету.
Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 22 березня 2019 року, близько 12 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом в с. Пожарки Рожищенського району Волинської області та порушивши вимоги п.13.3 Правил дорожнього руху України, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , 
Вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 26.06.2019 року, який набрав законної сили, відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в сумі 3400 грн без позбавлення права керування транспортними засобами (а.с.6-8). 
Із матеріалів справи вбачається, що потерпіла від злочину ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Рожищенської ЦРЛ» 21 ліжко-день, з 22.03.2019 року по 12.04.2019 року. На лікування ОСОБА_3 закладом охорони здоров`я КНП «Рожищенської ЦРЛ» Рожищенської районної ради, який дотується з державного бюджету і головним розпорядником коштів якого є Рожищенська районна державна адміністрація, було витрачено 13741 грн 08 коп. (9-16).
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
За змістом наведеної норми матеріального права обов`язок відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, покладається на винну особу, яка вчинила цей злочин, і заподіяла шкоду здоров`ю потерпілої, як умисними, так і необережними діями.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року.
Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.
Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.
Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.
Встановлені фактичні обставини справи та наведені норми права, дають підстави вважати, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог прокурора, оскільки отримання тілесних ушкоджень потерпілою від злочину ОСОБА_3 , та як наслідок її перебування на стаціонарному лікуванні, знаходяться в прямому причинному зв`язку з ДТП, у вчиненні якої визнано винним відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 26.06.2019 року, а розмір витрат закладу охорони здоров`я визначений відповідно до встановленого законом порядку.
За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, і підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на законність оскаржуваного рішення.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,
                                          У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 12 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді