ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2020 року                                                                                      Справа № 902/315/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б. ,  суддя Філіпова Т.Л. 

при секретарі судового засідання Першко А.А.
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на ухвалу Господарського суду Вінницької області, від 21 серпня 2020 року в справі №902/315/20 (суддя - Нешик О.С.)
час та місце ухвалення: 21 липня 2020 року; м. Вінниця, вул.Пирогова, 29; повний текст ухвали складено 21 липня 2020 року           
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
до Приватного підприємства "Сільськогосподарська фірма "КАРІМ"             
про стягнення 3 975 грн 87 коп..
за участю представників сторін:
від Позивача - Грищенко О.М.;
від Відповідача - не з`явився.           

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (надалі - Позивач) звернулося  в Господарський суд Вінницької  області   з позовом до Приватного підприємства «Сільськогосподарська фірма «КАРІМ» (надалі - Відповідач) про стягнення з  Відповідача 746 грн 24 коп. 3% річних та 3229 грн 63 коп. інфляційних втрат. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач зазначає, що Відповідач  прострочив виконання грошового зобов`язання, наявність якого встановлена рішенням Господарського суду Вінницької області у справі №13/114-08 від 1 жовтня 2008 року, у зв`язку із чим Позивачем нараховані до стягнення компенсаційні нарахування за період з 2 жовтня 2008 року по 14 січня 2018 року. 
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 21 липня  2020 року в справі №902/315/20, позовну заяву Позивача залишено без розгляду (а.с.  61-62).
Приймаючи дану ухвалу,  суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що враховуючи те, що представник Позивача   в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, тоді як явка останнього була   обов`язковою (частина 1 статті 120 ГПК України),   а також те, що неявка Позивача перешкоджає вирішенню даного спору, дійшов до висновку, що позов останнього підлягає залишенню без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 226 ГПК України. 
 Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою,   6 серпня 2020 року  Позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (а.с.  69-78) в якій  з підстав,  висвітлених в ній,  просив  ухвалу місцевого господарського суду скасувати та направити справу для продовження розгляду її по суті.
Мотивуючи дану апеляційну скаргу Позивач, зокрема, виходив  з того, що  14 липня 2020 року Позивачем було направлено засобами електронного зв`язку на електронну адресу суду витребувані судом пояснення, а також клопотання про участь Позивача  в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Також, Позивач повідомив про процесуальну неможливість та процесуально-правову відсутність (на думку Позивача)  щодо надання копії договору поставки №КП110507/3 від 11 травня 2007 року, так як позовні вимоги базуються на несвоєчасному та неналежному виконанні рішення Господарського суду Вінницької області від 1 жовтня 2008 року. Крім того, Позивач в апеляційній скарзі зауважив, про те, що йому примірник копії договору поставки №КП110507/3 від 11 травня 2007 року не передавався.  
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13 серпня 2020 року (а.с. 90) відкрито апеляційне провадження в справі № 902/315/20 за апеляційною скаргою  Позивача. Запропоновано Відповідачу надати відзив на апеляційну скаргу Позивача.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25 серпня 2020 року було задоволено клопотання Позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та  призначено справу  №902/315/20 до розгляду на 11 вересня 2020 року об 11:30 год. 

В судове засідання від 11 вересня 2020 року представники Відповідача  не з`явився. 
Відповідно до частини першої  статті 202 Господарського процесуального кодексу України       неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Крім того,     суд не викликав учасників справи у судове засідання, відповідно до частини 1   статті 120 ГПК України, що вказує на те, що   ухвалою суду від 25 серпня   2020 року явка сторін обов`язковою не визнавалась.
Разом з тим суд констатує, що відкладення розгляду апеляційної скарги, визначено статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, що по суті є неприпустимим з огляду на те, що це суперечить одному із завдань господарського судочинства, визначених частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу   України (своєчасне вирішення судом спорів). При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що в силу дії частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.     
В силу дії частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
З огляду на що, колегія апеляційного господарського суду вбачає  можливим розглядати дану апеляційну скаргу без участі представника Відповідача, за наявними в матеріалах справи доказами, тим більше з огляду на закінчення стоку розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні від 11 вересня  2020 року, яке було проведено в режимі відеоконференції,  представник Позивача  підтримав доводи, наведені  в апеляційній скарзі,    та з підстав,    висвітлених в ній, просить суд її задоволити,    оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду по суті, зазначивши, що Позивачем направлялися клопотання на електронну адресу суду про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, також представник Позивача зазначив, що витребовуваний судом першої інстанції договір відсутній у нього, в той же час, такий договір не має жодного відношення до даної справи, так як позовні вимоги базуються саме на невиконанні прийнятого рішення від 1 жовтня 2008 року по  справі №13/114-08.
Заслухавши пояснення представника  Позивача, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги та   пояснень стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, Північно - західного апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що    в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржувану ухвалу слід залишити без змін. 
При цьому,    апеляційний господарський суд    виходив з наступного.

Звертаючись з позовом у даній справі, Позивач  зазначив, що Відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, наявність якого встановлена рішенням Господарського суду Вінницької області у справі №13/114-08 від 1 жовтня 2008 року, у зв`язку із чим Позивачем нараховані до стягнення компенсаційні нарахування за період з 2 жовтня 2008 року по 14 січня 2018 року. 
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 6 квітня 2020 року позовну заяву Позивача  №27-1/03 від 27 березня 2020 року залишено без руху із зазначено про те, що з урахуванням встановлених недоліків, на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви №27-1/03 від 27 березня 2020 року без руху із встановленням Позивачу строку для усунення виявлених недоліків шляхом надання до суду доказів на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, зокрема: договір поставки №КП 110507/3 від 11 травня 2007 року; докази виконання Відповідачем рішення Господарського суду Вінницької області від 1 жовтня 2008 року по справі №13/114-08; письмове визначення з чого складається заборгованість (2796 грн 22 коп), на яку нараховані суми, заявлені до стягнення в даній справі.
21 квітня 2020 року на виконання вимог ухвали Господарського суду Вінницької області від 6 квітня 2020 року Позивачем було подано заяву про усунення недоліків та копії платіжних доручень щодо виконання рішенням Господарського суду Вінницької області у справі №13/114-08 від 1 жовтня 2008 року (а.с. 35-39).
В поданій заяві Позивач зазначив, що виходячи зі змісту сутності та обгрунтованості позовних вимог у Позивача відсутня процесуальна можливість та процесуально-правова підстави щодо надання копії договору поставки від 11 травня 2007 року так як позовні вимоги Позивача не базуються на його порушенні, а базуються на несвоєчасному та неналежному виконанні зобов`язання, яке виникло  на підставі рішення Господарського суду Вінницької області у справі №13/114-08 від 1 жовтня 2008 року. Також в дані заяві Позивач зазначив про те, що суд не позбавлений можливості доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень, де він може ознайомитися з текстом рішенням Господарського суду Вінницької області у справі №13/114-08 від 1 жовтня 2008 року, яким підтверджується факт існування договору поставки №КП110207/3 від 11 травня 2007 року, факт існування договірних відносин та невиконання даного договору. 
Ухвалою суду від 18 травня 2020 року за вказаним позовом було відкрито провадження у справі №902/315/20, вирішено її розгляд здійснити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 2 липня 2020 (а.с. 41-42).
За результатами слухання справи, 2 липня 2020 року, місцевий господарський суд постановив ухвалу, якою: розгляд даної справи відклав до 21 липня 2020 року; викликав представника Позивача (діючи при цьому в правовому полі дії частини 1 статті 120 ГПК України) в судове засідання по розгляду справи №902/315/20, явку якого визнано обов`язковою; а також зобов`язано Позивача надати до дня судового засідання договір поставки №КП110507/3 від 11 травня 2007 року (а.с. 48-49).
На визначену місцевим господарським  судом дату (21 липня 2020 року) представники сторін в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце його проведення останні повідомлялися належним чином, ухвалою суду від 2 липня 2020 року. 
При цьому, колегія суддів зазначає, що  Позивачем отримано вказану ухвалу суду 13 липня 2020 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.58).
Під час судового засідання, 21 липня 2020 року, судом першої інстанції було встановлено, що Позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 2 липня 2020 року, саме в частині надання доказів, необхідних для розгляду даної справи. 
При цьому, в оскаржуваній ухвалі, місцевий господарський суд зауважив про необхідність в отриманні запитуваного судом доказу, де зазначено: "... зміст рішення Господарського суду Вінницької області від 01.10.2008 по справі №13/114-08 не дає можливості визначити всі умови договірних зобов`язань, які існували між сторонами правочину, що зумовлює необхідність в отриманні договору поставки №КП110507/3 від 11.05.2007."
Також суд першої інстанції вказав, що ухвалою суду від 2 липня 2020 року було роз`яснено, що явка представника Позивача є обов`язковою для дачі пояснень стосовно обставин, на які Позивач посилається в обґрунтування позовних вимог та які на переконання місцевого господарського суду, мають значення для вирішення спору, а також даних, зазначених у розрахунку до позову.
Усе вищезазначене стало підставою для винесення оскаржуваної ухвали Господарського суду Вінницької області про залишення позовної заяви Позивача без розгляду відповідно до частини 4 статті 226 ГПК України.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року  кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно зі  статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"  суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих    Конституцією    і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 1    статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"    передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Відповідно до частин першої - четвертої    статті 13 Господарського процесуального кодексу України    судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За приписами пункту 2 частини 1 та пункту 3 частини 2  статті 42 Господарського процесуального кодексу України  учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, і разом з тим учасники справи зобов`язані з`явитися за викликом суду в судове засідання, якщо їх явка визнана обов`язковою.
Відповідно до частини першої  статті 120 Господарського процесуального кодексу України  суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.
Вжиття заходів для ефективного        розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року зі справи "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Положеннями частини 1  статті 202 Господарського процесуального кодексу України  визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до пункту 4 цієї ж статті, у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Згідно з пунктом 4 частини 4    статті 226 Господарського процесуального кодексу України,    суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Слід зазначити, що на відміну від пункту 5 частини 1  статті 81 Госпоадсркього процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), яка як підставу залишення позовної заяви без розгляду передбачала неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, або неявку представника позивача на виклик у засідання господарського суду, якщо його нез`явлення перешкоджає вирішенню спору, наведені положення статей  202,  226 Господарського процесуального кодексу України  (в чинній редакції) не пов`язують можливість залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду.
Наведене, однак, не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами в разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, однак звернувся із заявою про розгляд цієї справи за його відсутності.
З процесуальних документів (а саме ухвал суду від 2 липня 2020 року; від 21 липня 2020 року; а.с. 48-49; 61-62) вбачається, що  Позивач як в судове засідання від 2 липня 2020 року, так і у судове засідання від 21 липня 2020 року, зважаючи на визнання судом явки Позивача обов`язковою, участі уповноваженого представника не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином (рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення)
Колегія суддів зазначає, що витребовуваний судом першої інстанції договір був основою для зародження та винекнення договірних відносин між Позивачем та Відповідачем, і саме його неналежне виконання стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом, а уже подання даного позову зумовлене неналежним виконанням прийнятого за результатами розгляду позовної заяви судового рішення по справі №902/315/20.
В той же час колегія суддів звертає увагу, що на виконання ухвали місцевого господарського суду від 6 квітня 2020 року про залишення позовної заяви без руху, Позивачем була подана письмова заява про усунення недоліків, в котрій Позивач повідомив про процесуальну неможливість та процесуально-правову відсутність (на думку Позивача) щодо надання копії договору поставки №КП110507/3 від 11 травня 2007 року, так як позовні вимоги базуються на несвоєчасному та неналежному виконанні рішення  Господарського суду Вінницької області у справі   №13/114-08 від 1 жовтня 2008 року. В той же час, Позивач в даному документі не зазначає про відсутність у нього оригіналу договору поставки №КП110507/3 від 11 травня 2007 року.
При цьому, апелянт уже в апеляційній скарзі  на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 21 липня 2020 року, зазначає про те, що Позивачу не передавався примірник копії такого договору (а.с. 71).
З огляду на те, що стороною не доводився даний факт суду першої інстанції, перед винесенням оспорюваної ухвали, суд апеляційної інстанції, перед  не бере даний довід до уваги, адже йогго не мігоцінювати (чи не оцінювати) суд першої інстанції при прийнятті оспорюваної ухвали в даній справі.
Окрім того апеляційний господарський суд констатує, що в оскарженій ухвалі Господарського суду Вінницької області від 22 квітня 2020 року судом першої інстанції зазначено, що на виконання пункту 4.1 вказаної угоди, ТОВ «Корпорація Агросинтез» (первісний Позивач) було передано ТзОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» перелік документів, що підтверджують права вимоги виконання Відповідачем обумовленого зобов`язання (а.с. 21).  В той же час, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували твердження Позивача, щодо ненадання  йому витребовуваного договору разом з іншими документами при заміні кредитора у зобов`язанні (а саме: акт приймання - передачі документів, угоди про відступлення права вимоги, чи інше).
Окрім того, не заслуговують на увагу, доводи апелянта, зазначені в апеляційній скарзі (а.с. 70) щодо направлення на адресу місцевого господарського суду  від 2 липня 2020 року клопотань про участь Позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які клопотання Позивача адресовані суду першої інстанції про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, а Позивачем на підтвердження таких обставин не подано до суду апеляційної інстанції будь-яких доказів на підтвердження зазначеного в апеляційній скарзі. 
Водночас, на переконання колегії суду, апелянт помилково пов`язує таку самостійну підставу для залишення позову без розгляду, як неявка представника позивача у судове засідання, з необхідністю з`ясування поважних причин неявки у судове засідання, а також того, яким чином неявка представника позивача перешкоджає вирішенню спору та в чому полягають перешкоди для розгляду та вирішення спору по суті заявлених позовних вимог за відсутності представника позивача.
Крім того, колегія суддів при вирішенні даного спору враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 13 вересня 2019 року в справі №916/3616/15, про те, що положення частини четвертої статті    202    та пункту 4 частини першої статті    226 ГПК України    не пов`язують можливості залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду. Наведене, однак, не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності і його неявка не перешкоджає вирішенню спору. Тобто, оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд цієї справи за його відсутності.
Разом з тим, як встановлено апеляційним господарським судом апелянтом не подавалося до суду першої інстанції будь-яких заяв чи клопотань про розгляд справи за відсутності представника Позивавча.
Дане на переконання апеляційного господарського суду обумовлює підставність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції щодо залишення позовної заяви без розгляду.
Вказана позиція також була підтримана Верховним Судом у постановах від 6 листопада 2019 року в справі № 904/2423/18, від 7 жовтня 2019 року в справі № 923/447/15 та від 30 травня 2019 року в справі № 921/502/17-г/8, від 12 грудня 2019 року в справі № 910/2722/19, від 14 квітня 2020 року в справі № 910/15330/19, від  від 1 квітня 2020 року в справі № 910/13008/19, від 31 березня 2020 року в справі № 910/11383/19.
За таких обставин апеляційний господарський суд  дійшов до висновку про необхідність залишення позову  без розгляду на підставі пункту 4 частини 1    статті 226 ГПК України.
Відповідно до  статті 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду Вінницької області від 21 липня 2020 року в справі №902/315/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.
Відповідно і суд апеляційної інстанції залишає без задоволення апеляційну скаргу Позивача. 
Згідно із  статтею 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Позивача.

Керуючись статтями 129, 269-276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -
                    
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на ухвалу Господарського суду Вінницької області, від 21 серпня 2020 року в справі №902/315/20 - залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Вінницької області, від 21 серпня 2020 року в справі №902/315/20 - залишити без змін.
3. Справу №902/315/20 повернути Господарському суду Вінницької області.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
5. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 14 вересня 2020 року.

Головуючий  суддя                                                                      Василишин А.Р. 

        Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.  

Суддя                                                                                              Філіпова Т.Л.