ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 вересня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/2427/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого  судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                        Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року у справі № 160/2427/20 (м. Дніпро, суддя Турлакова Н.В.)
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області 
про визнання протиправною та скасування постанови, -

встановив:

02 березня 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати Постанову Управління Укртрансбезпеки в Дніпропетровській області №148688 від 09.01.2020р. про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 34000,00 грн. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року у справі № 160/2427/20 у задоволенні позовних  вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. В апеляційній скарзі позивач зазначає, що відповідно до договору оренди ФОП ОСОБА_1 та ПП «Техсприяння» позивач передав останньому транспортний засіб DAF д.н. НОМЕР_1 . Позивач не здійснює перевезень, не є замовником перевезень, не перебуває у трудових відносинах з водієм транспортного засобу DAF д.н. НОМЕР_1 , не має ніякого відношення до процесу здійснення перевезень. Посилається на рішення Верховного Суду від 09.08.2019 року у справі № 806/145/16. Зазначає, що у спірних правовідносинах не має статусу автомобільного перевізника та не може бути суб`єктом відповідальності відповідно до ст.60  Закону України «Про автомобільний транспорт». Просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову, задовольнивши позовні вимоги. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вцілому погоджується з висновками суду першої інстанції, зазначає, що договору оренди та акту прийому-передачі транспортного засобу DAF д.н. НОМЕР_1 надано не було. Просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі графіку проведення рейдових перевірок Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області та направлення на перевірку №008046   від 11.11.2019р. співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області 12.11.2019р. було проведено рейдову перевірку, за результатами якої складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №196444 від 12.11.2019р. (а.с.34,35)
Даним актом зафіксована така інформація: вантажний транспортний засіб марки DAF CF85.380 номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки ВОDЕХ KIS 3WS номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_2 був зупинений на 346 км. автомобільної дороги М-03 12.11.2019р. о 20год. 50хв. Вказаний автомобіль належить ОСОБА_1 (а.с.28)
Під час перевірки виявлено порушення: перевезення вантажу з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм без відповідного дозволу. ТТН 12-11-14 від 12.11.2019р. (вантаж кулі сталеві молольні, д.30) з перевищенням встановлених п.22.5 ПДР вагових норм на 36.63%, загальна вага 54,650т, навантаження на одиночну вісь 11830кг, на строєну вісь 36 210кг., відповідальність за які передбачена абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Водій з Актом ознайомлений, від підпису відмовився, про що зазначено у вказаному Акті (а.с.28).
Також за результатами габаритно-вагового контролю, складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0023909 від 12.11.2019р. та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №042632 від 12.11.2019р., на підставі яких проведено розрахунок №042632 від 12.11.2019р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, яким позивачу нарахована плата за проїзд у загальному розмірі 4115,40 Євро (а.с.11, 29, 30).
Повідомленням Управлінням Укртрансбезпеки в Дніпропетровській області №81329/22/24-19 від 17.12.2019р. на адресу позивача ( АДРЕСА_1 ) було направлено вказаний Акт перевірки №196444. Повідомлено, що 26.12.2019 року з 10 год. 00 хв. у приміщені Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Курчатова, 8, відбудеться розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт (а.с.32).
Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23.03.2020р., ОСОБА_1 зареєстрований, як фізична особа-підприємець 05.02.2015р., основний вид діяльності: « 49.41. Вантажний автомобільний транспорт». Місце проживання: АДРЕСА_1 .(а.с.37)
За результатом розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, 09.01.2020р. постановою в.о. начальника управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 148688 на позивача накладено штраф в сумі 34000,00 грн. за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» за перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, відповідальність за яке передбачено абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.10).
Згідно товарно-транспортної накладної №12-11-14 від 12.11.2019, копія якої наявна в матеріалах справи, автомобільним перевізником зазначено ФЛП ОСОБА_3 , вантажоодержувачем – ПрАТ «Полтавський ГЗК», найменування вантажу: Кулі сталеві молольні, д30. (а.с.33)
Правомірність застосування адміністративно-господарського штрафу за не додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за порушення ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» за перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, відповідальність за яке передбачено абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», є предметом спору в цій справі. 
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наступного: 
-          Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення;
-          Вагові параметри транспортного засобу позивача, із врахуванням результатів зважування, перевищують нормативні, більше, ніж на 20 відсотків, отже рух транспортного засобу автомобільними дорогами повинен був здійснюватися на підставі дозволу;
-          Позивачем ні дозволу, ні документа про внесення плати за проїзд такого транспортного засобу надано не було. Відсутність цих документів не заперечується та визнається позивачем;
-          Позивачем не заперечується факт здійснення перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень без відповідного дозволу його транспортним засобом марки DAF CF85.380 номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки ВОDЕХ KIS 3WS номерний знак НОМЕР_2 . У товарно-транспортній накладній №12-11-14 від 12.11.2019р. автомобільним перевізником зазначено ФЛП ОСОБА_3 ; 
-           Відповідно до статті 2 Закону України «Про автомобільний транспорт», нормативні акти, які визначають умови перевезення, порядок використання засобів транспорту, організації безпеки руху тощо, є обов`язковими для власників транспорту.  
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини другої статті 29 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
За статтею 33 Закону України від 08 вересня 2005 року № 2862-IV «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
За пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Як передбачено статтею 48 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №    879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування»  (далі - Порядок № 879) габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Згідно з пунктами 3, 4, 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.
Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.
Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
Відповідно до пунктів 15-18, 20 Порядку № 879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.
Габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.
У разі виявлення під час здійснення попереднього габаритно-вагового контролю на стаціонарних або автоматичних зважувальних пунктах факту перевищення установлених габаритно-вагових параметрів здійснюється точний габаритно-ваговий контроль.
За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.
За результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
Згідно з пунктом 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10 грудня 2013 року № 1007/1207 (далі - Порядок № 1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: 1) визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; 2) розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів; 3) здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням  Правил дорожнього руху  та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422; 4) видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1); 5) складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; 6) у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; 7) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (додаток 2); 8) реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів (додаток 3); 9) при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку; 10) у разі відсутності документів, визначених  статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовують до автомобільних перевізників адміністративно-господарські штрафи, визначені  статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання, або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.
Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.
У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів.
Посилання позивача на договір оренди ФОП ОСОБА_1 та ПП «Техсприяння», згідно якого позивач передав останньому транспортний засіб DAF д.н. НОМЕР_1 ., безпідставні. Позивач не надав суду доказів передачі транспортного засобу ПП «Техсприяння». Скаржник зазначив, що не здійснює перевезень, не є замовником перевезень, не перебуває у трудових відносинах з водієм транспортного засобу DAF д.н. НОМЕР_1 , не має ніякого відношення до процесу здійснення перевезень, проте відповідно до товарно-транспортної накладної №12-11-14 від 12.11.2019р. перевізником зазначено саме ФЛП ОСОБА_3 . Крім того ОСОБА_1 зареєстрований, як фізична особа-підприємець 05.02.2015р., основний вид діяльності: « 49.41. Вантажний автомобільний транспорт».
Також колегія суддів наголошує на тому, що завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси до 40 т, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.
Колегія суддів зауважує, що посилання позивача на постанову Верховного Суду від 09 серпня 2019 року по справі №806/1450/16 помилкове, оскільки в даній постанові розглядаються інші спірні правовідносини, постанова прийнята за іншими фактичними обставинами.
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що оскільки у водія транспортного засобу ФОП ОСОБА_1 (згідно товарно-транспортною накладною №12-11-14 від 12.11.2019р.) при здійсненні перевезення вантажу не було оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищеннями вагових обмежень, оскаржена у даній справі постанова є правомірною. 
Аналогічна правова позиція у подібних відносинах, висловлена у постанові Верховного Суду від 24.07.2019 р. у справі № 803/1540/16.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі позивача фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції, а тому правового значення не мають та не спростовують висновків суду першої інстанції,  яким при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, а висновки щодо встановлених обставин і правові наслідки є вірними, тому немає підстав для його скасування.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329, КАС України, суд, -
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року у справі № 160/2427/20  – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Постанова в повному обсязі складена 23.09.2020р.

Головуючий   суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко