Справа № 454/684/18                        Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я. 
Провадження № 22-ц/811/766/20                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 серпня 2020 року м.Львів
Справа № 454/686/18
   Провадження № 22ц/811/766/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,
секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргупредставника  ОСОБА_1 -  ОСОБА_2 
на рішення Сокальського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Сокалі 9 січня 2020 року у складі судді Адамовича М.Я.,
у справі за позовомПриватного Акціонерного Товариства  «Страхова компанія  «ПЗУ Україна»  до   ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу,-         

встановив:
15 березня 2018 року позивач звернувся з цим позовом. Просив стягнути з ОСОБА_1 страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 46 813,43 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що 17 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс ЦВ) №АІ.3833998, забезпечений транспортний засіб «Mitsubishi Galant» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказує, що згідно цього договору страхова компанія взяла на себе обов`язок, в разі настання події, яка є страховим випадком і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, здійснити виплату страхового відшкодування. Зазначає, що 12 травня 2015 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Galant», що належить ОСОБА_3 , скоїв ДТП. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль марки «Volkswagen Transporter» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Стверджує, що 9 лютого 2016 року вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.286 КК України. Відповідно до висновку №2389 судової автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням стану зносу становить 46 813,43 грн. Вказує, що страховою компанією визнало ДТП страховим випадком та сплачено на користь потерпілої особи страхове відшкодування у зазначеному розмірі. Просить позов задовольнити. 
Оскаржуваним рішенням позов задоволено.
Стягнуто з відповідача на користь позивача 46 813, 46 грн.
Вирішено питання судових витрат. 
Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.
       Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено наступне.

З поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ.3833998 від 17 жовтня 2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», встановлено, що було забезпечено транспортний засіб «Mitsubishi Galant», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Згідно цього договору страхова компанія взяла на себе обов`язок, у разі настання події, яка є страховим випадком і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, здійснити виплату страхового відшкодування.
З вини водія забезпеченого транспортного засобу 15 березня 2018 року сталася ДТП, у якій автомобілі були пошкоджені.
Встановлено, що вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 9 лютого 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на 10 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
З вироку суду вбачається, що ОСОБА_1 , під час ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння. 
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
ДТП сталася з вини ОСОБА_1 , що встановлено вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 9 лютого 2016 року у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.3 ст.286 КК України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.
Згідно із ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). 
Встановлено, що ОСОБА_4 звернувся в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про компенсацію відшкодування за завдану шкоду пов`язану з пошкодженням автомобіля. 
Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Volkswagen Transporter» внаслідок ДТП 12 травня 2015 року становить 46 813,43 грн., що підтверджується висновком судової автотоварознавчої експертизи №2389 від 17 травня 2015 року.
Відповідно до страхового акту №А2015061500020/L02/03 від 14 квітня 2016 року ДТП визнана страховим випадком. Загальний розмір страхового відшкодування по цій події на підставі розрахунку становить 42 383,60 грн.
Є встановленим, що 15 квітня 2016 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснила розрахунок на виплату страхового відшкодування зі страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів за шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу, яка складає 42 383,60 грн.
20 травня 2016 року позивачем здійснено розрахунок на виплату страхового відшкодування зі страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів за шкоду життю та здоров`ю, який становить 4 429,83 грн. 
З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснено перерахунок коштів на рахунки ОСОБА_4 , що підтверджується платіжним дорученням від 15 квітня 2016 року № 41457 в сумі 42 383,60 грн. та від 20 травня 2016 року № 42290 в сумі 4 429,83 грн.
Згідно із ч. ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 цього Кодексу шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченою відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно із ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. 
Відповідно до ст. 5 цього Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Згідно із ст. 6 Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
На підставі пп.А п.38 ч.38.1 ст.38 цього Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Встановлено, що ОСОБА_1 порушив ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки на момент скоєння ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння. 
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позову.
З висновками суду, які відповідають встановленим обставинам справи, належить погодитися, оскільки судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Рішення Сокальського районного  суду  Львівської  області від  9  січня  2020  року залишити без змін, апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 -  ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено і підписано 20 серпня 2020 року.

Головуючий
Судді