ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
02 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 602/726/16-ц
провадження № 61-25621 св 18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
Головуючого - Крата В. І. 
суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Дундар І. О.,                  Русинчука М. М.,
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Ланівці»,
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення        учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Ланівці» на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 06 липня 2017 року в складі колегії суддів Ходоровського М. В., Бершадської Г. В., Ткач О. І.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ТОВ «Агро-Ланівці» та з урахуванням уточнених позовних вимог просив розірвати договір оренди  земельної ділянки від 27 листопада 2011 року, укладений між ОСОБА_2 і ТОВ «Агро-Ланівці».
 
В обґрунтування своїх вимог позивач указував, що йому в порядку                     спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3  належить земельна ділянка площею 1.8011 га, кадастровий номер 6123810100:01:001:0684, що розташована на території Лановецької міської ради Тернопільської області, яку  ОСОБА_3 успадкувала за законом після смерті свого чоловіка  ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
ОСОБА_5 за життя 27 листопада 2011 року уклав договір оренди землі № 267 із TOB «Агро-Ланівці», за умовами якого передав в оренду товариству належну йому земельну ділянку для вирощування товарної сільськогосподарської продукції.
 
Позивач уважав, що з переходом до нього права власності на земельну ділянку він має право на розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки має намір сам їїобробляти.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Лановецького районного суду від 03 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Суд першої інстанції виходив із відсутністі підстав для припинення дії Договору оренди земельної ділянки, оскільки строк дії договору не закінчився, й відповідач має намір у подальшому проводити сільськогосподарські роботи на спірній земельній ділянці.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
 
Постановою апеляційного суду Тернопільської області від 06 липня                    2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Лановецького районного суду від 03 квітня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено, розірвано договір оренди земельної ділянки                           від 27 листопада 2011 року № 267.
 
Апеляційний суд виходив із того, що 18 січня 2016 року право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8011 га, що є предметом договору оренди землі № 267, перейшло до позивача ОСОБА_1 , а в договорі оренди передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для розірвання договору, що не враховано судом першої інстанції.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
У серпні 2017 року ТОВ «Агро-Ланівці» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказане судове рішення.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.
 
На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України в            редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2019 року зупинено провадження в даній справі до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 145/2047/16-ц.
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 серпня 2020 року поновлено провадження в даній справі. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 серпня 2020 року дана справа призначена до судового розгляду. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
У касаційній скарзі відповідач просить скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду як таку, що прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, й залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Указує, що отримавши в січні 2016 року свідоцтво про право на спадщину, ОСОБА_1 не звернувся до орендаря з заявою про розірвання договору, отже договір є поновленим і не може бути розірваний на підставі пункту 40 такго договору.
 
Заперечення на касаційну скаргу
 
У жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення позивача на дану касаційну скаргу, в яких він просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суди встановили, що 27 листопада 2011 року між ОСОБА_6 і ТОВ «Агро-Ланівці» укладений договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6123810100:01:001:0684, яка розташована на території Лановецької міської ради Тернопільської області, строком на 10 років. Цього ж дня між сторонами підписано акт прийому-передачі об`єкта оренди.
 
У пункті 40 цього договору сторони зазначили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря, є підставою для зміни умов або розірвання договору. 
 
Згідно зі свідоцтвом про спадщину за законом, виданим 18 червня 2014 року приватним нотаріусом Лановецького нотаріального округу Доротюк P. P., спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 була ОСОБА_3 .
 
Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8011 га, що розташована на території Лановецької міської ради Тернопільської області, кадастровий номер земельної ділянки 6123810100:01:001:0684, склад  земельних угідь - рілля, яка належала померлому ОСОБА_4 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № 690803, виданого Лановецькою міською радою народних депутатів Тернопільської області від 02 листопада 2001 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 558.
 
Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 приватний нотаріус Лановецького районного нотаріального округу 18 січня 2016 року видав ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 
 
Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.8011 га, що розташована на території Лановецької міської ради Тернопільської області, склад земельних угідь - рілля, яка належала померлій ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18 червня 2014 року приватним нотаріусом Лановецького нотаріального округу Доротюк P. P.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга подана до набрання чинності Закону України № 460-ІХ                           від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», тому відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.
 
Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній до                  08 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Оскаржувана постанова апеляційного суду відповідає зазначеним вимогам закону.
 
Відповідно до частини четвертої статті 32 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.
 
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
 
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 листопада 2018 року в справі № 530/545/16-ц (провадження № 61-19484св18) вказано, що «задовольняючи позов ОСОБА_1, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, виходили із того, що сторони спірного договору оренди землі від 16 січня 2008 року пунктом 40 передбачили можливість розірвання цього договору у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а ПП «Агроекологія» відмовляється у добровільному порядку виконати вимоги нового власника - ОСОБА_1, та дійшли обґрунтованого висновку про законність позовних вимог про розірвання договору оренди землі. Доводи касаційної скарги про те, що в справі відсутні докази виникнення у ОСОБА_1 прав орендодавця за спірним договором, їх державної реєстрації, а відтак і порушень прав позивача за спірним договором, не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки ОСОБА_1 успадкувала право власності на земельну ділянку та зареєструвала його у встановленому законом порядку. Таким чином, ОСОБА_1 як власник земельної ділянки, мала право звернутися до суду із відповідним позовом».
 
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 410 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення апеляційного суду - без змін.
 
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Ланівці» залишити без задоволення.
 
Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 06 липня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                    В. І. Крат
Судді                                                                                                       Н. О. Антоненко 
                                                                                                                  В. І. Журавель 
     І. О. Дундар
      М. М. Русинчук