ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" липня 2020 р.           Справа№ 910/4940/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гаврилюка  О.М.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Ткаченка Б.О. 
 
при секретарі судового засідання: Нікітенко А.В.
за участю представників сторін: 
від позивачів: 1), 2), 3), 4), 5), 6) адвокат Яценко С.А.
від відповідача: представник Вакуляк Ю.А.
від третіх осіб відповідача: 1) не з`явились;
2) не з`явились;
3) не з`явились;
4) не з`явились; 
5) не з`явились;

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.04.2020 (повний текст складено та підписано 30.04.2020) 
у справі  №910/4940/20 ( суддя Зеленіна Н.І.)
за заявою Фонду державного майна України 
про скасування заходів забезпечення позову
за позовом      1) ОСОБА_1 
2) ОСОБА_2 
3) ОСОБА_3 
4) ОСОБА_4 
5) ОСОБА_5 
6) ОСОБА_6 
до Фонду державного майна України 
треті особи: 1) Акціонерне товариство "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" 
2) Перший заступник голови правління AT "ОГХК" Пітер Девіс 
3) Член правління AT "ОГХК" Хазін Натан Аркадійович 
4) Член правління АТ "ОГХК" Гогенко Тетяна Григорівна 
5) Член правління AT "ОГХК" Кияшко Юрій Васильович 
про визнання протиправним та скасування рішення, скасування пунктів наказу,-
ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду міста Києва перебувала справа №  910/4940/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Фонду державного майна України, треті особи: Акціонерне товариство "Об`єднана гірничо-хімічна компанія", Перший заступник голови правління AT "ОГХК" Пітер Девіс, Член правління AT "ОГХК" Хазін Натан Аркадійович, Член правління АТ "ОГХК" Гогенко Тетяна Григорівна та Член правління AT "ОГХК" Кияшко Юрій Васильович, про визнання протиправним та скасування рішення, скасування пунктів наказу.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2020 задоволено спільну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про забезпечення позову та вжито заходи забезпечення позову.
21.04.2020 від Фонду державного майна України надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою від 16.04.2020.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2020 задоволено заяву Фонду державного майна України від 21.04.2020 Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2020 у справі № 910/4940/20.
Не погоджуючись із винесеною ухвалою місцевого господарського суду, представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,   ОСОБА_6 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на ухвалу Господарського суду міста Києва про скасування заходів забезпечення позову від 29.04.2020 у справі № 910/4940/20, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва про скасування заходів забезпечення позову від 29.04.2020 у справі №  910/4940/20, в задоволенні заяви Фонду державного майна України про скасування заходів забезпечення позову у справі № 910/4940/20 відмовити повністю.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
На думку скаржника, єдиний висновок суду, який став підставою для скасування заходів забезпечення позову, про тривале існування вжитих заходів забезпечення позову може вплинути на процес приватизації АТ "ОГХК", не є достатнім як підстава для скасування вжитих заходів забезпечення позову, оскільки обставина на якій він ґрунтується існувала на момент вжиття відповідних заходів. Скасовуючи заходи забезпечення позову, суд прийняв на себе повноваження суду вищої інстанції щодо перевірки свого ж рішення, чим порушив принцип правової визначеності.
Скаржник вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що у справі виникли обставини або змінились існуючі, які можуть слугувати підставою для скасування заходів забезпечення позову, не відповідає обставинам справи та не підтверджується жодними доказами, відтак при винесенні оскаржуваної ухвали судом було порушено норми процесуального права, що відповідно до ст. 277 ГПК України є підставою для скасування ухвали.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2020 справу №  910/4940/20 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді - Яковлєва М.Л., суддів: Шаптали Є.Ю., Куксова В.В. 
Колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді - Яковлєва М.Л., суддів: Шаптали Є.Ю., Куксова В.В. заявлено самовідвід у справі №910/4940/20.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2020 у справі №  910/4940/20 задоволено заяву про самовідвід суддів Яковлєва М.Л. (суддя-доповідач), Шаптали Є.Ю., Куксова В.В. від розгляду справи №  910/4940/20, матеріали справи передано на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду в порядку ст. 32 ГПК України.
Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/4940/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко      Б.О., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.04.2020 у справі  №910/4940/20 та призначено справу розгляду у судовому засіданні 02.07.2020.
24.06.2020 через відділ автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Фонду державного майна України надійшло клопотання про відкладення розгляду справи призначеної на 02.07.2020, у якому представник позивача посилається на запровадження в Україні карантинних заходів.
30.06.2020 від відповідача через відділ канцелярії суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважає, що оскаржувана ухвала постановлена при повному з`ясуванні обставин та з дотриманням матеріальних та процесуальних прав, просить апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.04.2020 у справі №  910/4940/20 залишити без задоволення.
У судовому засіданні 02.07.2020 були присутні уповноважені представники позивача, відповідача 1) та відповідача 2), уповноважений представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.
Постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211, "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", від 20 травня 2020 р. № 392, від 17 червня 2020 р. № 500 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів",  із урахуванням внесених змін, установлено на усій території України карантин до 31.07.2020.
Відповідно до ст.124, п.п. 2,  3,  4  ч. 2 ст.  129 Конституції України, ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Положеннями  Господарського процесуального кодексу України, зокрема ст.ст. 7, 13, визначено, що кожна сторона має рівні права, а суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим    Господарським процесуальним кодексом України.
Так, саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів, участь учасників справи в судовому засіданні судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась. Крім того за змістом пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №м 392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" у регіонах, в яких здійснюється послаблення протиепідемічних заходів, дозволяється: з 22 травня: регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25 травня: перевезення пасажирів метрополітенами, з 1 червня: перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому), а також міжобласні пасажирські перевезення автомобільним транспортом між регіонами в межах кількості місць для сидіння, передбачених технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11.06.2020 № 910/10006/19.
Запроваджені карантинні заходи, на які посилається заявник, не передбачають обмеження гарантованої ст. 33 Конституції України      свободи пересування, зокрема - в межах міста Києва (місцезнаходження відповідача 1 та Північного апеляційного господарського суду), зважаючи на що не вбачається будь-якого обґрунтування існування об`єктивних перешкод в участі у судовому засіданні, явку в яке не було визнано обов`язковою. 
Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що на своєму засіданні 17.03.2020 Рада суддів України рекомендувала судам продовжувати здійснювати правосуддя незважаючи на епідемію коронавірусу й карантин, по можливості, здійснювати судовий розгляд справи в порядку письмового провадження без участі сторін. Згідно Звернення Комітету з питань правової політики до громадян України щодо функціонування органів правосуддя на період карантину від 20.03.2020 Комітет Верховної Ради України з питань правової політики зазначив, що запропоновані Радою суддів України рекомендації не мають на меті обмеження громадян доступу до правосуддя, а покликані забезпечити епідеміологічну безпеку в судах.
Зважаючи на викладене вище та той факт, що явка представників сторін у даній справі не визнавалась обов`язковою, однак, з метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження фактичних обставин справи, дотриманням принципів рівності та змагальності, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, про наявність підстав для часткового задоволення заявленого відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.07.2020 клопотання Фонду державного майна України про відкладення розгляду справи задоволено частково. Відкладено розгляд справи №  910/4940/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.04.2020 на 22.07.2020.
21.07.2020 від позивачів через відділ канцелярії суду надійшла відповідь на відзив Фонду державного майна України, у якому зазначено про те, що відзиві не наведено жодного заперечення щодо змісту апеляційної скарги позивачів, а його зміст дублює клопотання про скасування заходів забезпечення позову, тобто відповідачем не спростовано доводів апеляційної скарги. Також у відповіді на відзив позивачами наведено судову практику.
Представник позивачів у судовому засіданні 22.07.2020 підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.04.2020 у справі № 910/4940/20 скасувати, в задоволенні клопотання Фонду державного майна України про скасування заходів забезпечення позову у справі відмовити повністю.
Представник відповідача у судовому засіданні 22.07.2020 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.04.2020 у справі № 910/4940/20 залишити без задоволення.
Згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК, судова колегія ухвалила розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників, які не з`явились у судове засідання 22.07.2020.
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, доводи відзиву на апеляційну скаргу, відповіді на відзив, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як вбачається із матеріалів оскарження, відповідно до позовної заяви у справі № 910/4940/20, предметом спору у даній справі є позовні вимоги про:
- визнання протиправним та скасування рішення Фонду державного майна України про припинення повноважень членів правління Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ;
- визнання протиправним та скасування наказу Фонду державного майна України № 512 від 19.03.2020 в частині пункту 2, яким припинено повноваження членів правління Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ;
- визнання протиправним та скасування наказу Фонду державного майна України № 512 від 19.03.2020 в частині пункту 3, яким призначено членами правління Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" ОСОБА_13, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорювані акти прийнято з порушенням вимог Закону України "Про акціонерні товариства", всупереч положень Статуту Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія", вказані акти являються протиправними та прийняті неповноважним органом; а також порушують права позивачів.
Позивачі у спільній заяві від 15.04.2020 про забезпечення позову просили суд:
- зупинити дію Наказу Фонду державного майна України № 513 від 19.03.2020 в частині пункту 2, яким припинено повноваження членів правління Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія":
1) ОСОБА_1 - першого заступника голови правління;
2) ОСОБА_2 - заступника голови правління;
3) ОСОБА_3 - заступника голови правління;
4) ОСОБА_4 ;
5) ОСОБА_5 ;
6) ОСОБА_6 ;
- зупинити дію Наказу Фонду державного майна України № 513 від 19.03.2020 в частині пункту 3, яким призначено членами правління Товариства:
1) ОСОБА_13 - першого заступника голови правління Товариства;
2) ОСОБА_7 ;
3) ОСОБА_8 ;
4) ОСОБА_9 ;
- заборонити членам правління Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія", призначених пунктом 3 Наказу Фонду державного майна України № 513 від 19.03.2020, вчиняти будь-які дії та приймати будь-які рішення як правління Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія".
В ухвалі від 16.04.2020 за результатом розгляду спільної заяви позивачів від 15.04.2020 про забезпечення позову, суд погодився із доводами про те, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може призвести до неможливості та значного ускладнення виконання рішення суду, у разі задоволення позову та визнання протиправним та скасування рішення Фонду державного майна України про припинення повноважень членів правління Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія"; наказу Фонду державного майна України №512 від 19.03.2020 в частині пункту 2, яким припинено повноваження членів правління Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" - позивачів; та в частині пункту 3, яким призначено членами правління Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" ОСОБА_13, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , оскільки у такому випадку позивачі не зможуть захистити свої порушені права у даному судовому процесі.
При цьому, суд встановив, що заявлені способи забезпечення позову про зупинення дії пунктів 2 та 3 наказу Фонду державного майна України №  512 від 19.03.2020, а також про заборону призначеним цим наказом членам правління Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" ОСОБА_13, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , вчиняти дії та приймати рішення як правління АТ "ОГХК", співвідносяться з предметом позову про визнання недійсним та скасування вказаного наказу, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог; вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване виключно на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі. Суд зійшов висновку, що застосування заходів забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідачів у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не призведе до втручання у звичайну діяльність учасників судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Також, суд погодився з доводами позивачів про те, що так як AT "ОГХК" належить до об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, прийняття будь-яких рішень правлінням, що сформовано незаконно, може мати наслідком нанесення непоправної шкоди інтересам AT "ОГХК" та державі.
Фондом державного майна України подано клопотання про скасування заходів забезпечення, яке обґрунтоване тим, що вжиття таких заходів може вплинути на здійснення приватизації державного пакета акцій розміром 100% статутного капіталу АТ "ОГХК".
Так, розпорядженням Кабінету міністрів України від 16.01.2019 № 36-р "Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності" затверджено перелік об`єктів великої приватизації державної власності (далі - перелік) згідно з додатком, до складу якого включено, серед іншого, Акціонерне товариство "Об`єднана гірничо-хімічна компанія".
Пунктом 2 вказаним розпорядженням також вказано Фонду державного майна:
1) продовжити приватизацію об`єктів державної власності, включених до переліку, рішення про приватизацію яких були прийняті в 2018 році;
2) забезпечити проведення конкурсного відбору радників для підготовки до приватизації та продажу об`єктів державної власності, включених до переліку, в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;
3) у разі, коли у конкурсному відборі радників не виявив бажання взяти участь жоден кандидат, забезпечити підготовку до приватизації (продажу) об`єктів державної власності, включених до переліку, без залучення радників;
4) подавати Кабінетові Міністрів України на затвердження умови продажу об`єктів державної власності, включених до переліку;
5) забезпечити виставлення на продаж об`єктів державної власності, включених до переліку;
6) під час підготовки до приватизації об`єктів державної власності, включених до переліку, враховувати їх кредитні зобов`язання, за якими надано державну гарантію.
Як вбачається із матеріалів справи, Акціонерне товариство "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" є суб`єктом господарювання державного сектора економіки, єдиним акціонером якого є держава в особі Фонду державного майна України; та являється правонаступником Державного підприємства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" та Публічного акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія", утвореного шляхом перетворення.
На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності" від 16.01.2019 № 36-р, та наказу Фонду державного майна України від 08.06.2018 № 761 "Про прийняття рішення про приватизацію державного пакета акцій Публічного акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія", прийнято рішення про приватизацію АТ "ОГХК".
09.10.2019 на виконання наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від № 187 та у відповідності до акту приймання-передачі від 23.10.2019 № 35, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 24.10.2019 № 1052, пакет акцій у розмірі 100 відсотків статутного капіталу AT "ОГХК", функції з управління корпоративними правами держави з 24.10.2019 були передані від Мінекономіки до держави Україна в особі Фонду державного майна України.
Статтею 2 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" визначено, що основною метою приватизації є прискорення економічного зростання, залучення іноземних і внутрішніх інвестицій, зменшення частки державної або комунальної власності у структурі економіки України шляхом продажу об`єктів приватизації ефективному приватному власнику.
Приватизація здійснюється на основі таких принципів:
- законності;
- відкритості та прозорості;
- рівності та змагальності;
- державного регулювання та контролю;
- продажу об`єктів приватизації з урахуванням особливостей таких об`єктів;
- захисту економічної конкуренції;
- створення сприятливих умов для залучення інвестицій;
- повного, своєчасного та достовірного інформування про об`єкти приватизації та порядок їх приватизації;
- забезпечення конкурентних умов приватизації.
Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відхилення наведених Фондом у заяві від 21.04.2020 підстав для скасування заходів забезпечення позову, зокрема, щодо неврахування судом при постановленні ухвали від 16.04.2020 норм матеріального права щодо повноважень Фонду державного майна, положень Статуту АТ "ОГХК", норм Цивільного кодексу України та ЗУ "Про акціонерні товариства", як необґрунтовані та непідтверджені, виходячи з наступного.
Фонд у своїй заяві від 21.04.2020, обґрунтовуючи порушення вжитими заходами забезпечення позову його прав, вказує, що Фонд державного майна України, реалізуючи корпоративні права держави, має право брати участь в управління АТ "ОГХК" через обрання членів Наглядової ради такої юридичної особи, при цьому, предметом спору у даній справі не є будь-які питання, пов`язані з реалізацією корпоративних прав держави на участь в управлінні АТ "ОГХК" через обрання членів Наглядової ради такої юридичної особи, оскільки у даній справі позивачі оспорюють рішення Фонду державного майна України про припинення повноважень членів правління АТ "ОГХК", наказ № 512 від 19.03.2020 в частині пунктів 2, 3, якими припинено повноваження членів правління АТ "ОГХК" та призначено членами правління Товариства ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Як передбачено ст. 145 Господарського процесуального кодексу України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала господарського суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.
Зокрема, Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна" не передбачено жодних обмежень оскарження процедури приватизації, на якому б етапі остання не проводилась, у зв`язку з чим, колегія суддів апеляційного господарського суду не вбачає майбутнього істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення у даній справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанцій, що з метою забезпечення виконання завдань приватизації щодо прискорення економічного зростання, залучення іноземних і внутрішніх інвестицій тощо, та враховуючи інтереси держави, є доцільним скасувати заходи забезпечення позову в даній справі, які були вжиті ухвалою від 16.04.2020.
Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.
Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).
Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доводи позивачів в апеляційній скарзі ґрунтуються на тому, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у дальшому виконання рішення суду, тобто саме лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення чи неможливість захисту прав за відсутності заходів забезпечення заходів забезпечення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 29.04.2020 у справі № 910/4940/20 та для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , відсутні.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Скаржником у апеляційній скарзі не наведено порушень норм процесуального права, передбачених ч. 3 ст. 277 ГПК України, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення. 
Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 29.04.2020 у справі № 910/4940/20.
Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.
Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.  
За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи скаржника по суті його скарги в межах заявлених вимог, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки не спростовують викладених в ухвалі обґрунтованих висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування ухвали господарського суду першої інстанції.
Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що ухвала  Господарського суду  міста Києва від 29.04.2020 у справі №  910/4940/20 обґрунтована, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для її скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна  скарга не підлягає задоволенню.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржників. 
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 136, 137, 145, 255, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, 

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.04.2020 у справі № 910/4940/20 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.04.2020 у справі №  910/4940/20 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
4. Справу № 910/4940/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Повний текст постанови складено 29.07.2020.

          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя                                                            О.М. Гаврилюк 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                Б.О. Ткаченко