ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року 
м. Київ

Справа №  904/9718/13 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кушнір І.В. - головуючий, Берднік І.С., Мачульський Г.М., 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику учасників справи касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2019 (суддя Назаренко Н.Г.) та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2020 (головуючий суддя:             Антонік С.Г., судді: Іванов О.Г., Дармін М.О.) 

за позовом Криворізької міської ради
до Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича
про стягнення 277 801,94 грн. за договором оренди земельної ділянки, 

Учасники справи: не викликалися та не повідомлялися.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і заперечень
1.1. 07.05.2019 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Криворізької міської ради про видачу дублікатів наказів від 24.02.2014. 
1.2. Заява мотивована тим, що 25.04.2018 державним виконавцем Покровського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Мартиненко О.В. у зв`язку зі скасуванням рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 у справі № 904/9718/13 на підставі п. 5 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" закрито виконавчі провадження № 43260019,                             № 43260198 та виконавчі документи направлено до господарського суду супровідним листом від 25.04.2018. Жодних стягнень з боржника на користь стягувача за виконавчими документами не відбулось. Згідно з листом Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2019 вих.                                   № 904/9718/13/12166/19 накази від 24.02.2014 на адресу суду не поверталися. Позивач вважає, що накази втрачено під час направлення їх 25.04.2018 з Покровського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області до Господарського суду Дніпропетровської області. 
1.3. Заперечуючи проти заяви відповідач у відзиві вказав, що позивач звернувся до суду після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документу до виконання, що порушує вимоги п. 19 розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України. Також ФОП       Штефан В.О. вважає, що заява про видачу дублікатів наказів не містить доказів, які б свідчили про втрату судових наказів. 

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2019, яка залишена без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2020, заяву Криворізької міської ради про видачу дублікатів наказів у справі №904/9718/13 задоволено. Видано дублікати наказів Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2014 у справі №904/9718/13. 

3. Процедура касаційного провадження у Верховному Суді

3.1. 08.02.2020 (згідно із поштовим штемпелем на конверті) Фізичною особою-підприємцем Штефаном Владиславом Олександровичем подано касаційну скаргу на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2020 у справі № 904/9718/13 до Касаційного господарського суду.  

3.2. Витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному  складу суду від 26.02.2020 у справі № 904/9718/13 визначено колегію суддів у складі:                    Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Берднік І.С., Мачульський Г.М.  

3.3. Ухвалою Верховного Суду від 16.03.2020 у справі № 904/9718/13 касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича залишено без руху до 16.04.2020 на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, оскільки скаржником не було додано документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі; встановлено ФОП Штефану Владиславу Олександровичу строк усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.

08.04.2020 скаржник надав Суду клопотання про долучення доказів оплати судового збору. До клопотання скаржник долучив квитанцію № 0.0.1670500545 від 08.04.2020 на суму 2 102 грн.

3.4. Відповідно до частини 5 статті 301 Господарського процесуального кодексу України перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

3.5. Ухвалою Верховного Суду від 28.04.2020 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. Суд ухвалив розгляд  скарги здійснити у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи; визначити строк для подання відзиву на касаційну скаргу з доказами надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи до  21.05.2020.

3.6. 18.05.2020 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від ФОП Штефана В.О. надійшла заява про відвід суддів Касаційного господарського суду Кушніра І.В., Берднік І.С., Мачульського Г.М. 

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №904/9718/13 визнано доводи, викладені в заяві ФОП Штефана В.О. про відвід колегії суддів у складі головуючого судді: Кушніра І.В., суддів: Берднік І.С., Мачульського Г.М., необґрунтованими.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду заяви ФОП Штефана В.О. про відвід колегії суддів у складі головуючого судді: Кушніра І.В., суддів: Берднік І.С., Мачульського Г.М.  у справі № 904/9718/13 визначено суддю Ткаченко Н.Г. (головуючого), що підтверджується витягом з протоколу  автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями Касаційного господарського суду від 22.05.2020. 

Ухвалою Верховного Суду від 25.05.2020 відмовлено у задоволенні заяви ФОП Штефана Владислава Олександровича про відвід колегії суддів у складі головуючого судді: Кушніра І.В., суддів: Берднік І.С., Мачульського Г.М.  у справі                    № 904/9718/13.

3.7. 25.05.2020 судом касаційної інстанції отримано відзив на касаційну скаргу Криворізької міської ради, скерований на  адресу суду 21.05.2020.

4.  Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї

4.1. У касаційній скарзі Фізична особа-підприємець Штефан Владислав Олександрович (скаржник) просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2020 у справі № 904/9718/13, відмовити позивачу у видачі дублікату судових наказів від 24.02.2014 у справі №904/9718/13.

4.2. Обґрунтовуючи касаційну скаргу скаржник вважає судові рішення такими, що прийняті з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

ФОП Штефан В.О. вказує, що доводи скаржника не обмежувалися лише спливом строків пред`явлення  виконавчого документа до виконання. Основним доводом було те, що заява про видачу дубліката судового наказу та матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про втрату судового наказу. При цьому, відповідач посилається на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №12/299.  

На думку скаржника, суди попередніх інстанцій не врахували, що у матеріалах справи №904/9718/13 та матеріалах виконавчого провадження відсутні докази та належні підтвердження втрати судових наказів. 

Також ФОП Штефан В.О. вважає, що Криворізька міська рада зловживає процесуальними правами щодо видачі дублікатів судових наказів, оскільки позивач не звертався до відділу ДВС та не отримував інформації щодо наявності чи відсутності у останнього судових наказів, а в заяві позивача відсутнє обґрунтування, чому накази мали повернутися саме на адресу суду, а не позивача, як стягувача у виконавчому провадженні. 

Разом з тим, відповідач вказує, що  відповідь на запит (заяву) №911 від 14.11.18 було надано суддею Петрова В.І., яка не видавала означені судові накази та не розглядала дану справу по суті, а лише здійснювала розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Крім того, на думку скаржника, дублікати наказів не відповідають вимогам, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки у виконавчому документі зазначено прізвище та ініціали посадової особи, замість прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка видала судовий наказ. Отже, при виготовленні наказів господарського суду від 24.02.2014 по справі № 904/9718/13 було допущено помилку в частині не зазначення повного прізвища, ім`я, по батькові посадової особи, яка його видала, а саме: зазначено - "Суддя Н.Г. Назаренко", в той час, як необхідно було вказати: "Суддя Назаренко Наталія Григорівна ".

4.3. У відзиві на касаційну скаргу Криворізька міська рада просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін,  як такі, що ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

5. Фактичні обставини, встановлені судами попередніх інстанцій
5.1. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 стягнуто з Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича на користь Криворізької міської ради заборгованість за договором оренди земельної ділянки у сумі 261238,10грн, пеню у розмірі  16 563,84грн; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича на користь Криворізької міської ради витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 556,04 грн. 
Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.05.2014 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 залишено без змін.
Постановою Вищого господарського суду України від 02.07.2014 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.05.2014 залишено без змін.
На виконання рішення 24.02.2014 Господарським судом Дніпропетровської області видано відповідні накази.
5.2. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2018 заяву Фізичної особи - підприємця Штефана В.О. про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 у справі №904/9718/13 за нововиявленими обставинами задоволено. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 у справі №904/9718/13 скасовано. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2018 скасовано. В задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця Штефана В.О. про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 у справі №904/9718/13 за нововиявленими обставинами відмовлено. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 у справі №904/9718/13 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського       суду від 08.02.2019 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 залишено без змін.
5.3. Як вбачається зі справи, державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровські області 25.04.2018 винесено постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 43260198 та ВП № 43260019 з примусового виконання наказів від 24.02.2014  по справі № 904/9718/13 про стягнення з ФОП Штефана В.О. на користь Криворізької міської ради відповідно судового збору та основного боргу на підставі п.5 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку із скасуванням рішення суду.
5.4. Згідно листа Покровського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровські області від 13.11.2018, адресованого виконкому Криворізької міської ради, виконавчі провадження  щодо виконання наказів господарського суду Дніпропетровської області № 904/9718/13 від 24.02.2014 про стягнення з ФОП Штефана В.О. на користь Криворізької міської ради відповідно судового збору та основного боргу завершені 25.04.2018 та на підставі п.3 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" направлені разом з оригіналами виконавчих документів до Господарського суду Дніпропетровської області. До листа додано копію реєстру відправлень та копію квитанції.
5.5. 15.11.2018 Криворізька міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про видачу судових наказів про стягнення з ФОП Штефана В.О. боргу та судових витрат.
5.6. Господарський суд листом від 27.03.2019 повідомив позивача про те, що накази Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2014 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича на користь Криворізької міської ради заборгованості за договором оренди земельної ділянки у сумі 261 238,10 грн, пені - 16 563,84 грн та витрат по сплаті судового збору 5 556,04 грн направлені на адресу Криворізької міської ради 27.02.2014 та на даний час на адресу Господарського суду Дніпропетровської області не поверталися.
5.7. 07.05.2019 на адресу суду надійшла заява Криворізької міської ради про видачу дублікатів наказів від 24.02.2014.
5.8. Враховуючи відсутність оригіналів наказів в матеріалах справи, судом здійснено перевірку вхідної кореспонденції та встановлено, що накази до суду не поверталися, що підтверджується витягом з Журналу реєстрації та видачі постанов ВДВС за 2018 рік та копіями реєстрів вхідної кореспонденції за період з 18.05.2018   по 22.05.2019.

6. Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

6.1. Місцевий господарський суд, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що накази Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2014 у справі № 904/9718/13 втрачено під час пересилання їх до суду та вони не виконані, строк пред`явлення наказів до виконання не сплив, тому заява Криворізької міської ради про видачу дублікатів наказів підлягає задоволенню.

7. Позиція Верховного Суду

7.1. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.304 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК):
"1. Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.
3. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції."
Згідно зі ст.300 ГПК:
"1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги."

7.2. Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України:
"Основними засадами судочинства є:
9) обов`язковість судового рішення."

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.115 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017), рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". 
Згідно зі ст.ст.18, 326 ГПК України в чинній редакції, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (ч. 1 ст. 116 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Аналогічне положення міститься і у ч.1 ст.327 ГПК України (в редакції з 15.12.2017).
7.3. В п.37. Рішення по справі "Деркач та Палек проти України" (заяви NN 34297/02 та 39574/02) від 21 грудня 2004 року, остаточне з 06.06.2005 року, Європейський Суд зазначив:
"Суд знову наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, пункт передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 (див. "Бурдов проти Росії", заява N 589498/00, п. 34)."
У рішенні Європейського суду з прав людини від 05.07.2012 у справі "Глоба проти України" зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
7.4. Підпунктом 19.4 пункту 1 розділу ХІ Перехідних положень ГПК України визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. 
ГПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, зокрема містити й дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права 
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 5011-58/9614-2012, від 10.04.2018 у справі № 24/234, від 23.05.2019 у справі № 5023/1702/12,  від 11.11.2019 у справі № 5/229-04, від 21.01.2019 у справі № 916/215/15-г.
7.5. Водночас, обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.11.2019 у справі № 5/229-04, від 23.05.2019 у справі № 5023/1702/12, від 21.01.2019 у справі № 916/215/15-г.
7.6. З урахуванням викладених правових висновків колегією суддів не приймаються посилання відповідача на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №12/299.
При цьому суд касаційної інстанції також враховує, що у справі №12/299 в частині видачі дубліката судового наказу судом застосовано норми статті 120 ГПК України в редакції, чинній станом на час звернення Підприємця з відповідною заявою до суду (у травні 2016 року), якою було передбачено, що до заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані: довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв`язку про втрату наказу;  при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред`явлено. 
Разом з тим, у даній справі, що переглядається, Криворізька міська рада звернулася до суду з відповідною заявою 07.05.2019, тобто, на час такого звернення вказана редакція статті 120 ГПК втратила чинність.
7.7. Згідно листа Покровського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровські області від 13.11.2018, виконавчі провадження  щодо виконання наказів господарського суду Дніпропетровської області № 904/9718/13 від 24.02.2014 про стягнення з ФОП Штефана В.О. на користь Криворізької міської ради відповідно судового збору та основного боргу завершені 25.04.2018 та на підставі п.3 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" направлені разом з оригіналами виконавчих документів до Господарського суду Дніпропетровської області. До листа додано копію реєстру відправлень та копію квитанції.
Також в підтвердження, начебто отримання Господарським судом Дніпропетровської області оригіналів наказів 22.05.2018, заявником до першої заяви надано скріншот з сайту "Укрпошта".
Господарський суд листом від 27.03.2019 повідомив позивача про те, що накази Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2014 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича на користь Криворізької міської ради заборгованості за договором оренди земельної ділянки у сумі 261 238,10 грн, пені - 16 563,84 грн та витрат по сплаті судового збору  5 556,04 грн направлені на адресу Криворізької міської ради 27.02.2014 та на даний час на адресу Господарського суду Дніпропетровської області не поверталися. 
7.8. Враховуючи відсутність оригіналів наказів в матеріалах справи, місцевим судом здійснено перевірку вхідної кореспонденції та встановлено, що накази до суду не поверталися, що підтверджується витягом з Журналу реєстрації та видачі постанов ВДВС за 2018 рік та копіями реєстрів вхідної кореспонденції за період з 18.05.2018 по 22.05.2019.
Суд апеляційної інстанції вказав, що факт втрати наказів під час пересилання від виконавчої служби до суду підтверджується матеріалами справи (листом виконавчої служби, перевірки проведеної судом). 
7.9. На підставі зазначеного, суд касаційної інстанції відхиляє доводи скаржника, що суди попередніх інстанцій не врахували, що у матеріалах справи №904/9718/13 та матеріалах виконавчого провадження відсутні докази та належні підтвердження втрати судових наказів. 
7.10. При цьому, колегія суддів касаційного суду відмічає наступне. 
7.11. Як встановлено місцевим судом, вищевказаний лист Покровського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровські області від 13.11.2018, адресований виконкому Криворізької міської ради у відповідь на його лист, що спростовує доводи скаржника, що позивач не звертався до відділу ДВС та не отримував інформації щодо наявності чи відсутності у останнього судових наказів
7.12. Згідно з ч.3 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження",  у випадках, передбачених, зокрема, пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме, закінчення виконавчого провадження у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, як мало місце в даній справі, що переглядається, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.
Зазначене спростовує доводи скаржника про необхідність обґрунтування в заяві позивача, чому накази мали повернутися саме на адресу суду, а не позивача, як стягувача у виконавчому провадженні. 
7.13. З вищевказаних доказів слідує, що оригінали виконавчих документів були втрачені при їх пересиланні відділом державної виконавчої служби саме до Господарського суду Дніпропетровської області, відповідно до вказаних вимог Закону України "Про виконавче провадження", а не стягувачу, тобто, позивач взагалі не має відношення до втрати наказів, що повністю спростовує доводи скаржника, що Криворізька міська рада зловживає процесуальними правами щодо видачі дублікатів судових наказів.
7.14. Доводи відповідача, що  відповідь на запит (заяву) №911 від 14.11.18 було надано суддею Петрова В.І., яка не видавала означені судові накази та не розглядала дану справу по суті, по-перше, не мотивовано  належним нормативно-правовим обґрунтуванням неможливості підписання відповіді на запит іншим суддею, ніж той, хто видавав накази, у разі, зокрема, тимчасової відсутності такого судді (тимчасова непрацездатність, перебування у відпустці, тощо) або його звільнення, при тому, що скаржник сам зазначає, що вказана суддя здійснювала розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у даній справі.
По-друге, враховуючи відсутність оригіналів наказів в матеріалах справи, місцевим судом при розгляді заяви про видачу дублікатів самостійно здійснено перевірку вхідної кореспонденції та встановлено, що накази до суду не поверталися, що підтверджується витягом з Журналу реєстрації та видачі постанов ВДВС за 2018 рік та копіями реєстрів вхідної кореспонденції за період з 18.05.2018 по 22.05.2019.
7.15. Щодо доводів скаржника, що дублікати наказів не відповідають вимогам, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки у виконавчому документі зазначено прізвище та ініціали посадової особи, замість прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка видала судовий наказ, отже, при виготовленні наказів господарського суду від 24.02.2014 по справі № 904/9718/13 було допущено помилку в частині не зазначення повного прізвища, ім`я, по батькові посадової особи, яка його видала, а саме: зазначено - "Суддя Н.Г. Назаренко", в той час, як необхідно було вказати: "Суддя Назаренко Наталія Григорівна ", колегія суддів зазначає таке.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Від оригіналу він відрізняється лише спеціальною позначкою "Дублікат".

Як було зазначено вище, дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ.

Оскільки під час видачі судом первісних наказів 24.02.2014 в них було вказано "Суддя Н.Г. Назаренко", правильним є зазначення посади, прізвища, ініціалів особи, яка підписала накази, у виданих дублікатах виконавчих документів, що спростовує доводи ФОП Штефан В.О. в цій частині.
7.16. Щодо доводів скаржника, що  позивач звернувся до суду після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документу до виконання, що порушує вимоги п.19 розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції враховує наступне.
7.17. Скаржник в апеляційній скарзі вказував, що на дату видачі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2014, згідно з редакцією ст.22 Закону України "Про виконавче провадження", були визначені строки пред`явлення виконавчих документів до виконання протягом одного року. 

При цьому, ФОП Штефан В.О. вважає, що оскільки із заяви позивача та доданих до неї документів вбачається, що державний виконавець повернув стягувачу виконавчі документи 25.04.2018, отже з цього часу починається перебіг строку на повторне пред`явлення судових наказів до виконання та зазначений строк спливає 24.04.2019 включно.
7.18. 05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження"               №1404-VIII від 02.06.2016 (далі Закон).
Відповідно до п.1 ч.4, ч.5 ст.12 Закону:
"4.Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:
1) пред`явлення виконавчого документа до виконання.
5. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони."
7.19. Отже, лише саме у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.
7.20. Разом з тим, в даній справі, що переглядається, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2018 заяву Фізичної особи - підприємця Штефана В.О. про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 у справі №904/9718/13 за нововиявленими обставинами задоволено. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 у справі №904/9718/13 скасовано. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
Матеріалами справи підтверджується, що саме у зв`язку з вищевказаним фактом державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби м.Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровські області 25.04.2018 винесено постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 43260198 та ВП № 43260019 з примусового виконання наказів від 24.02.2014 по справі № 904/9718/13 про стягнення з ФОП Штефана В.О. на користь Криворізької міської ради відповідно судового збору та основного боргу на підставі п.5 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження", а саме,  у зв`язку із скасуванням рішення суду.
7.21. Отже, у даному випадку відбулося не повернення виконавчих документів стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, а було закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказів у зв`язку із скасуванням рішення суду.
7.22. Разом з тим, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду, якою рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2018 скасовано, в задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця Штефана В.О. про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 у справі №904/9718/13 за нововиявленими обставинами відмовлено, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 у справі №904/9718/13 залишено без змін, винесено  24.09.2018.

Так як постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 було скасовано рішення суду, в зв`язку з прийняттям якого було винесено постанови про закінчення виконавчого провадження, суд касаційної інстанції доходить висновку, що підстава закінчення виконавчого провадження відпала 24.09.2018 і саме з цієї дати поновився перебіг строку пред`явлення виконавчих документів до виконання. 
Заява про видачу дублікатів наказів була подана позивачем до суду першої інстанції 07.05.2019, тобто, навіть у межах заявленого скаржником саме річного строку.
Таким чином, суди дійшли вірного висновку, що строк пред`явлення наказів до виконання не сплив. 
7.23. З урахуванням викладеного, колегія суддів  вважає доводи касаційної  скарги необґрунтованими.

8. Висновки Верховного Суду
8.1. Відповідно до п.1 ч.1 ст.308 Господарського процесуального кодексу України 
"Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:
1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення."
Згідно з ч.1 ст.309 зазначеного Кодексу:
"Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права."

8.2. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про необхідність залишити касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2020  - без змін.

8.3. У зв`язку  з тим, що  суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись ч.13 ст.8, ст.ст.129, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України,   Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2020 у справі № 904/9718/13 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2020 у справі № 904/9718/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                             І. Кушнір
Судді                                                                                                          І. Берднік 
                                                                                                                   Г. Мачульський