Головуючий у І інстанції  Юзькова О.Л.
Провадження №22-ц/824/8550/2020                                                           Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.

       
                                                      ПОСТАНОВА
                                               ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
       09 липня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
Головуючого судді:         Матвієнко Ю.О.,
суддів:                              Мельника Я.С., Поливач Л.Д.,
           при секретарі:                  Ковтун М.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «РВС Банк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року про відмову у забезпеченні позову Акціонерного товариства «РВС Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та безпідставно набутих коштів,
 
В С Т А Н О В И В:
 
 У жовтні 2019 року АТ «РВС Банк» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та безпідставно набутих коштів.
     У лютому 2020 року позивач через свого представника адвоката Цибікова О.О. подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача ОСОБА_1 в межах суми стягнення 130 401,39 грн.
 Обгрунтовуючи заяву, представник АТ «РВС Банк» зазначив про те, що 02 липня 2019 року ОСОБА_1 підписав заяву-договір №І.Р.980-034834-1. 02 серпня 2019 року на картковому рахунку ОСОБА_1 внаслідок технічного збою по операціям, які проведено 19 липня 2019 року, не пройшло списання у програмному комплексі ОДБ Банку. Блокування сум автоматично відмінилось, внаслідок чого 02 серпня 2019 року на рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 збільшився поточний баланс на 121 980,20 грн. 
 На момент звернення з даною заявою спір про повернення коштів не вирішений, гроші відповідачем не повернуті. Таким чином, у разі задоволення позовних вимог відповідач матиме змогу до набрання рішенням законної сили здійснити зняття коштів зі своїх рахунків, що унеможливить чи утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. 
 Зазначені заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами про стягнення заборгованості та безпідставно набутих коштів у розмірі 130 401,39 грн., а єдиним ефективним засобом захисту прав банку до прийняття судом рішення є застосування цих заходів забезпечення позову.
     Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року у задоволенні заяви представника АТ «РВС Банк» Цибікова О.О. про забезпечення позову відмовлено.
     Не погоджуючись з ухвалою, представникАТ «РВС Банк»подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити по справі нове судове рішення про задоволення його заяви про забезпечення позову.
     В судовому засіданні представник позивача - адвокат Цибіков О.О. апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення з викладених у ній підстав. 
     Заслухавши доповідь судді доповідача,пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін, виходячи з наступного.
     Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
     Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
     Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
     Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
     Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
     Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові від 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).
     Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).
     Суд першої інстанції, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, дійшов правильного висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому. При цьому, судом обґрунтовано зазначено, що заявником не надано доказів наявних у ОСОБА_1 рахунків у банківських установах та доказів наявності на цих рахунках грошових коштів.
     Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду, оскільки заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях, а факт того, що невжиття заходів забезпечення позову у спосіб, визначений позивачем, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, постановленого за наслідками розгляду його позову, має бути доведеним належними, допустимими та достовірними доказами.
     Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди позивачаз висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою і законності та обґрунтованості постановленої судом ухвали не спростовують. 
     Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
     Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
     Оскільки судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення ухвали суду першої інстанції без змін, а скарги АТ «РВС Банк» - без задоволення.
     Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів
 
            П О С Т А Н О В И В :
 
     Апеляційну скаргуАкціонерного товариства «РВС Банк»- залишити без задоволення.
 
     Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року про відмову у забезпеченні позову - залишити без змін.
 
     Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
     Головуючий: 
 
     Судді: