ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" вересня 2020 р.           Справа № 910/8680/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кропивної Л.В.
суддів:            Пашкіної С.А. 
          Шаптали  Є.Ю. 
 
секретар судового засідання Ярмоленко С.М.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,  
розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста"
на ухвалу господарського суду міста Києва від 07.07.2020 р. (про забезпечення позову)
у справі № 910/8680/20 (суддя - Баранов Д.О.)
за позовом приватного акціонерного товариства "Банкомзв`язок" 
до публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" та товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю "Фрунзе 69" 
про визнання недійсними електронних торгів (аукціону), протоколу електронного аукціону, договору про відступлення прав вимоги та договору купівлі продажу майнових прав,-
В С Т А Н О В И В:
Приватне акціонерне товариство "Банкомзв`язок" (далі - ПрАТ "Банкомзв`язок") звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" (далі - ПАТ "УПБ") та товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста"  (далі - ТОВ "ФК" Інвестохіллс Веста"),  в  якому  просило:
- визнати недійсними відкриті торги (аукціон) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, що відбулися 30.03.2020 р., з реалізації лоту № GL16N717120;
- визнати недійсним протокол електронного аукціону № UA-EA-2020-03-19-000019-b від 30.03.2020 р., за результатами проведених відкритих торгів (аукціону) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону від 30.03.2020 р. з реалізації лоту № GL16N71712;
- визнати недійсними з моменту укладення договір № 81 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання від 27.04.2020 р., посвідчений Мурською Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 618, та договір № 81/1 купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання від 27.04.2020 р., посвідчений Мурською Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 619, укладені ПАТ "УПБ" і ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" за результатами проведених відкритих торгів (аукціону) № GL16N717120, оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-03-19-000019-b від 30.03.2020 р.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що ПАТ "УПБ" неправомірно реалізував на відкритих торгах (аукціоні) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста", що відбулися 30.03.2020 р. і були оформлені протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-03-19-000019-b від 30.03.2020 р., майнові права за кредитними договорами № 732/5 від 11.06.2013 р., № 803/5 від 11.02.2014 р., а також майнові права за договором іпотеки від 25.11.2010 р. та договором застави № 5-3 від 11.12.2014 р., які забезпечували належне виконання зобов`язань позивача перед ПАТ "УПБ" за кредитними договорами. За результатами аукціону між відповідачами укладено правочини №№ 81, 81/1 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання від 27.04.2020 р., які, на переконання позивача, порушують його законні права та мають бути визнані недійсними, як і незаконно проведені торги. 
За твердженнями позивача, зобов`язання за кредитними договорами № 732/5 від 11.06.2013 р., № 803/5 від 11.02.2014 р. припились належним виконанням - проведеною позивачем, як позичальником, оплатою, що встановлено судовими рішеннями у справах №№ 911/3886/15, 910/21123/15, тож вказував позивач, з припиненням основного зобов`язання припинилися   і зобов`язання за забезпечувальними договорами. Таким чином, спірні правочини щодо відступлення права вимоги укладені відносно вимог, які були припинені на момент переходу цих прав третім особам. 
Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, у задоволенні якої відмовлено ухвалою господарського суду міста Києва від 23.06.2020 р.
03.07.2020 р. до господарського суду міста Києва від ПрАТ "Банкомзв`язок" надійшла заява про забезпечення позову, шляхом: 
- заборони ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста", а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам (за виключенням обмежень встановлених частиною 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України)) вчиняти будь-які дії, спрямовані на реалізацію в позасудовому порядку майнових прав, набутих/отриманих за договором № 81 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання від 27.04.2020 р., посвідчений Мурською Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 618, та договором № 81/1 купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання від 27.04.2020 р., посвідчений Мурською Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 619, що укладені ПАТ "УПБ" та ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста", чи будь-яким іншим договором, що передбачає передачу майнових прав, зокрема але не виключно: здійснювати звернення стягнення на предмети застави, подавати документи для вчинення виконавчих написів, до набрання рішенням в справі законної сили;
- заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно за ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста", в тому числі, реєстрацію права власності, відчуження нерухомого майна та державну реєстрацією обтяжень речових прав на нерухоме майно: будівлю спеціальнодопоміжного обладнання (літ. В), загальною площею 5 760,0 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська (Оболонський, Подільський, Шевченківський райони), буд. 69.
Заява обґрунтована тим, що відповідач-2, на переконання заявника, є незаконним володільцем майнових прав за оскаржуваними договорами №№ 732/5, 803/5 відступлення права вимоги від 27.04.2020 р., що дозволяє йому вчиняти дії, направлені на звернення стягнення на предмет застави та іпотеки. Водночас, на адресу позивача від відповідача-1 надійшли повідомлення про відступлення права вимоги за договорами № 732/5 від 11.06.2013 р., № 803/5 від 11.02.2014 р., а від відповідача-2 30.06.2020 р. було отримано вимогу про усунення порушень за договором № 803/5 від 11.02.2014 р., який укладений в межах генерального договору № 5 від 25.11.2010 р. та іпотечного договору від 25.11.2010 р., що є повідомленням про намір оформлення права власності на предмет іпотеки (у порядку статті 37 Закону України "Про іпотеку"). 
За твердженням заявника, надсилання повідомлення про відступлення права вимоги та вимоги щодо оплати кредитного договору є запереченнями відповідачами обставин припинення кредитних договорів та укладених договорів на їх забезпечення, і свідчать про вчинення відповідачем-2 дій,  спрямованих на звернення стягнення на предмет іпотеки. Тож, на думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити у разі задоволення позовних вимог ефективний захист або поновлення порушених прав або його інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, адже у разі звернення стягнення відповідачем-2 на предмет іпотеки у позасудовому порядку, позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав. 
Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.07.2020 р. у справі № 910/8680/20 заяву ПрАТ "Банкомзв`язок" про забезпечення позову задоволено частково: вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно за ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста", в тому числі, реєстрацію права власності, відчуження нерухомого майна та державну реєстрацією обтяжень речових прав на нерухоме майно: будівлю спеціальнодопоміжного обладнання (літ. В), загальною площею 5 760,0 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська (Оболонський, Подільський, Шевченківський райони), буд. 69 до набрання законної сили рішенням суду у справі; в іншій частині у вжитті заходів забезпечення позову    відмовлено.
Мотивуючи ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача в межах одного судового провадження без нових звернень до суду, оскільки ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" має намір у позасудовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки. Ця обставина у разі задоволення позовних вимог істотно ускладнить ефективний захист порушених прав позивача, а також потребуватиме значних як фінансових, так і правових зусиль на повернення стягнутих коштів за неіснуючу заборгованість по кредитним договорам №№ 732/5, 803/5. 
Суд  першої інстанції також вказав, що збереження правовідносин у існуючому стані спрямовано на забезпечення збереження балансу інтересів як їх існуючих учасників, так і потенційно можливих учасників, які виникнуть під час вирішення спору, оскільки попередить можливість понесення ними можливих збитків та додаткових витрат у випадку подальшого відчуження чи розпорядження спірними активами. 
За таких обставин суд виявив наявність зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову і предметом спору, співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами, можливість забезпечення інтересів всіх учасників та попередження можливого порушення прав інших осіб при вирішенні судом даного спору.
У вжитті інших заходів, вказаних у заяві, судом відмовлено з посиланням на ту обставину, що забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста", а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна охоплюється дією забезпечення, вжитого судом, шляхом встановлення заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав,  вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно за ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста".
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що оскаржувана ухвала ґрунтується на припущеннях щодо можливого звернення стягнення на предмет іпотеки, більш того заявник не є власником нерухомого майна, оскільки 18.10.2019 р. право власності на предмет іпотеки перейшло від позивача до ТОВ "Фрунзе 69", відтак права позивача не можуть бути порушені, у разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмету іпотеки. При цьому, заявником не було надано доказів, які б свідчили про загрозу звернення стягнення на предмет іпотеки.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2020 р., у складі колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Пашкіна С.А., Шаптала Є.Ю., поновлено апелянту пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали; відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 02.09.2020 р.
01.09.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.
У судовому засіданні, що відбулось 02.09.2020 р., представник апелянта просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. 
Позивач та третя особа просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.
Відповідач-1 не взяв участі у розгляді справи судом апеляційної інстанції, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. За висновками суду, неявка його представника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно приписів   статті   271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для забезпечення позову, з огляду на наступне. 
Як визначено статтею 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
Згідно до частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Відповідно ч. 4 наведеної   ст. 137 ГПК України   заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 р. у справі № 381/4019/18).
Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.   При цьому, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, а при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Тобто вжиття заходу забезпечення пов`язуються з ефективним захистом або поновленням порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, реальним виконанням судового рішення, а також із наявністю обставин, що достеменно свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Разом з тим, оскільки у даній справі позивач звернувся до суду з вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. 
В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 р. у справі   № 910/1040/18.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 р. у справі № 914/970/18).
Як вбачається із матеріалів оскарження, предметом спору є визнання недійсними електронних торгів та договорів відступлення права вимоги, тобто, немайнові вимоги.
З урахуванням того, що предметом спору є немайнові вимоги, згідно з правовими висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 р. у справі № 910/1040/18, які повинні судом враховуватись в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України, суд першої інстанції  мав дослідити, чи може відсутність таких заходів істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. 
Ефективність захисту права полягає також і у розумінні того, що  обраний особою спосіб захисту є спочатку обраним вірно та дійсно спроможний захистити або відновити порушене або не визнане право, при тому що наслідком недійсності договору є повернення сторін договору у попередній стан.    
Заявник намагається захистити власні речові права на майно, вартістю якого забезпечені вимоги за кредитними договорами, шляхом визнання недійсними торгів та укладених за їх результатами правочини, стороною яких заявник не є.       
У той же час, статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.07.2015 р. № 6-301цс15 та підтримана Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 23.05.2018 р. у справі № 916/5073/15).
Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. 
Наразі укладені відповідачами оспорюванні позивачем правочини щодо відступлення права вимоги не визнані недійсними, а отже, заборона необмеженому колу осіб здійснювати права, які виникли на їх підставі, є втручанням у право мирного володіння майном.
Місцевий господарський суд не надав повної та всебічної оцінки доводам заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з дотриманням норм процесуального права. 
Положеннями п. 4 ч. 1  ст. 277 ГПК України   передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, позивачем не доведено підстав для вжиття заявлених заходів забезпечення позову, тож апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу - скасувати, а у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.
Згідно з частиною 14 статті 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки судом апеляційної інстанції була скасована ухвала про забезпечення позову з поверненням справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду (а не зміною або ухваленням нового рішення), то судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) має розподілити суд першої інстанції за результатами розгляду справи по суті у порядку статті 129 ГПК України.
Керуючись ст.ст.   269,   270,   271,   275, 277, 280-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" на ухвалу господарського суду міста Києва від 07.07.2020 р. у справі № 910/8680/20 задовольнити.
Ухвалу господарського суду міста Києва від 07.07.2020 р. у справі № 910/8680/20 скасувати.
Відмовити у задоволенні заяви приватного акціонерного товариства "Банкомзв`язок" про забезпечення позову.
Матеріали оскарження № 910/8680/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені   ГПК України.
Повний текст постанови складено 10.09.2020 р. 

Головуючий суддя                                                            Л.В. Кропивна 

Судді                                                                                С.А. Пашкіна

                                                                                Є.Ю. Шаптала