ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" вересня 2020 р.           Справа№ 911/1801/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мартюк  А.І.
суддів:            Ходаківської І.П. 
          Зубець  Л.П. 
 
при секретарі          Гуцал О.В.
за участю представників
від позивача:          Лайтенко О.В. (ордер серія АІ №1042994 від 29.07.2020 року.)
від відповідача: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому 
засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С"
на ухвалу          Господарського суду Київської області від 21.07.2020р.
у справі          № 911/1801/20 (суддя Кошик А.Ю.) 
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С" про забезпечення позову
за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С"
до                    Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп"
про                    стягнення 4 839 809,44 грн. 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "С.К.С" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп" про стягнення за договором поставки в розмірі 4 839 809,44 грн. 
10.07.2020 року через канцелярію Господарського суду Київської області представником позивача подано заяву про забезпечення позову № 1007/2 від 10.07.2020 року, в якій позивач просить в якості заходів забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти відповідача-Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп".
Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.07.2020 року у справі № 911/1801/20 відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С" № 1007/2 від 10.07.2020 року про забезпечення позову у справі № 911/1801/20.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "С.К.С" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Київської області від 21.07.2020 року у справі № 911/1801/20 про відмову у забезпеченні позову - скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С" № 1007/2 від 10.07.2020 року про забезпечення позову у справі задовольнити, забезпечити позов №1906/5 від 19.06.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп" про стягнення заборгованості за договором поставки шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп" в межах суми4 839 809,44 грн, які знаходяться на банківському рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп": р/р № НОМЕР_1 в АТ „РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" МФО 380805, а також, грошові кошти, які знаходяться на  інших рахунках відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп", відкритих в АТ „РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" (код ЄДРПОУ 14305909) та/або в інших банківських установах.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 143.08.2020 апеляційну скаргу, Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Мартюк А.І., судді Алданова С.О., Зубець Л.П..
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю "С.К.С" на ухвалу Господарського суду Київської області від 21.07.2020 року у справі № 911/1801/20 призначено справу до розгляду на 16.09.2020 р. 
Представник позивача у поясненнях наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити, а ухвалу Господарського суду Київської області від 21.07.2020 року у справі № 911/1801/20 скасувати, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С" № 1007/2 від 10.07.2020 року про забезпечення позову у справі задовольнити.
16.06.2020р. представник відповідач у судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.
Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справ; правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства колегія встановила таке.
В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Так, позивач вважає, що наявність у відповідача перед ним непогашеної заборгованості, що виникла у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором, свідчить про можливе майбутнє ухилення відповідача від виконання рішення суду. Крім того, виконання судового рішення в майбутньому безпосередньо залежить від наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп" необхідної суми грошових коштів.
Також, позивач посилається на факт перебування в господарських судах великої кількості справ, відповідачем за якими виступає саме Товариство з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп", що в свою чергу свідчить про недобросовісність, неналежне виконання своїх зобов`язань, а також про нестабільний фінансово-економічний стан відповідача. Крім того, позивач має припущення, що виконання наявних та прийнятих в майбутньому судових рішень у справах, що перебувають у провадженнях господарського суду, може потягти витрачання коштів саме на погашення заборгованості перед контрагентами відповідача, а не для здійснення розрахунків з позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "С.К.С". 
Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не викладено обставин та не надано доказів, які вказують на реальні наміри відповідача вчиняти відповідні дії, які можуть створити загрозу утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду. Разом з цим, накладення арешту на рахунки відповідача в банківських установах на період вирішення спору може призвести до блокування поточної господарської діяльності, однак у майбутньому не убезпечить від виконання чинних судових рішень перед іншими контрагентами.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" в задоволені заяви про забезпечення позову, враховуючи наступне.
За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, у випадках, передбаченими законами, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Згідно з ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд враховує, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. 
Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов.
Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обгрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.
Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.74 ГПК України. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.
Заявником жодним чином не доведено, як саме невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Слід зазначити, що саме лише посилання заявника на потенційне порушення прав позивача при виконанні майбутнього рішення суду не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову без надання при цьому належних доказів на підтвердження вказаних обставин.
Так, заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях заявника. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. 
Заявником суду не наведено жодних достатніх підстав, які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С" в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду міста Києва від Київської області від 21.07.2020 р. у справі № 911/1801/20 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст. ст. 129, 255, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Київської області від 21.07.2020 р. у справі № 911/1801/20 - без змін.
2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С". 
3. Матеріали справи № 911/1801/20 повернути до Господарського суду Київської області.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 17.09.2020р.  

Головуючий суддя                                                            А.І. Мартюк 

Судді                                                                                І.П. Ходаківська

                                                                                Л.П. Зубець