ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 серпня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/2435/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
         суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Кіровоградській області
на  рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року (суддя Кармазина Т.М.) по справі №340/2435/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішень, -
                                                 
                                                в с т а н о в и В:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати:
- рішення №0000083304 від 16.09.2019 року “Про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску”, відповідно до якого виявлено порушення ч.2 п.1 ст.7 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” за наслідками донараховано 31551,01 грн. та штрафних санкцій в сумі 6049,45 грн., всього на загальну суму 6049,45 грн.;
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0000033304 від 16.09.2019 р., відповідно до якої виявлено порушення ст.25 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” за наслідками донараховано недоїмку в сумі 31551,01 грн.;
- податкове повідомлення-рішення №0000293304 від 16.09.2019 року, відповідно до якого на підставі пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 ПКУ збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 38721,71 грн.;
- податкове повідомлення-рішення №0000283304 від 16.09.2019 року, відповідно до якого на підставі пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.58.1. ст.58 ПКУ збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачено фізичною особою за результатами річного декларування в сумі 3226,80 грн.
В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що оскаржувані рішення прийняті контролюючим органом з огляду на висновки, які зроблені за результатом документальної перевірки, щодо заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу. Такі висновки відповідача, за позицією позивача, є необґрунтованими, оскільки не узгоджуються з показниками тих витрат та доходів, які фактично мали місце та які фактично враховані позивачем при визначені чистого оподатковуваного доходу.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року позов задоволено частково, а саме:
скасовано  податкове повідомлення-рішення №0000293304 від 16.09.2019 року в частині збільшення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання за платежем податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 31108,93 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями – 19724,25 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 11384,68 грн.;
скасовано  податкове повідомлення-рішення №0000283304 від 16.09.2019 року в частині збільшення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування в сумі 2592,40 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями – 1643,68 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 948,72 грн.;
скасовано рішення №0000083304 від 16.09.2019 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій в частині донарахування єдиного внеску у сумі  24107,39 грн., штрафних санкцій - 4821,14 грн.;
скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0000033304 від 16 вересня 2019 року, відповідно до якої фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 донараховано недоїмку в сумі 24107,39 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
Рішення суду, в частині задоволених позовних вимог, фактично мотивовано тим, що встановлені обставини у цій справі не дають підстав для висновку щодо заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу, як показника, який вплинув на правильність визначення податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та військового збору. 
Не погоджуючись з рішенням суду, Головне управління ДПС в Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.. В апеляційній скарзі відповідач фактично посилається на висновки, які зроблено в акті перевірки та яким, на думку заявника апеляційної скарги, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.
          Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
          Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 17.11.2006 року (а.с.96), перебуває на податковому обліку, являється платником ПДВ. Основним видом економічної діяльності позивача є оптова торгівля хімічними продуктами. За період з 01.01.2017 п 31.12.2018 року здійснював господарську діяльність на загальній системі оподаткування.
Посадовими особами ГУ ДФС у Кіровоградській області проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018, дотримання законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, за  результатами якої складено акт №78/11-28-13-05/ НОМЕР_1 від 22.08.2019 (а.с.15-37), де висновками, зокрема, є порушення, на думку відповідача: 
- п.177.2, пп.177.4.1, 177.4.3, 177.4.5 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в частині заниження податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 25814,47 грн., в т.ч. за 2017 рік - 23681,03 грн. та за 2018 рік - 2133,44 грн.;
- пп.1.1-1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX “Інші перехідні положення” Податкового кодексу України в частині заниження суми податкового зобов`язання по військовому збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 2151,20 грн., у т.ч. за 2017 рік -1973,41 грн. та за 2018 рік -177,79 грн.;
- ч.2 п.1 ст.7 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” в частині заниження суми єдиного внеску від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 31551,01 грн., в т.ч. за 2017 рік - 28943,48 грн., за 2018 рік - 2607,53 грн.
Такі висновки контролюючого органу, з огляду на акт перевірки, обґрунтовані тим, що проведеною перевіркою встановлено:
-  заниження позивачем суми загального оподаткованого доходу за 2017 рік на 1742,85 грн., а саме ФОП ОСОБА_1 не включено до доходу за 2017 рік дебіторську заборгованість за 2016 рік, що надійшла від ФГ “Бугаєнка С.В.” 04.01.2017 в сумі 2090,00 грн., в т.ч. ПДВ 348,33 грн.;
- завищення  загального оподаткованого доходу за 2018 рік на 22766,67 грн., а саме включено до доходу за 2018 рік вартість відвантаженого ФГ “Регіон” товару, кошти від реалізації якого надійшли у 2018 році не в повному обсязі (рахується дебіторська заборгованість в сумі 27320,00 грн., в т.ч. ПДВ 4553,33 грн.);
- завищення задекларовані витрати: по основним засобам подвійного призначення та орендній платі за землю на загальну суму 56601,19 грн., у т.ч. за 2017 рік – 21985,12 грн., за 2018 рік – 34616,07 грн.
- завищення задекларовані витрати по взаємовідносинах з ФГ “Скіф-2012” на загальну суму 107833,31 грн., оскільки товар на адресу покупця у звітному періоді не відвантажено, відповідно визначити вартість товарів які можливо віднести до конкретного об`єкта витрат неможливо.
На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято:
- податкове повідомлення-рішення №0000293304 від 16.09.2019 року, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 38721,71 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями – 25814,47 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 12907,24 грн. (а.с.11);
- податкове повідомлення-рішення №0000283304 від 16.09.2019 року, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування в сумі 3226,80 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями – 2151,20 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 1075,60 грн. (а.с.12);
- рішення № 0000083304 від 16.09.2019 року “Про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску”, відповідно до якого виявлено порушення ч.2 п.1 ст.7 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування” за наслідками донараховано 31551,01 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 6049,45 грн. (а.с.8);
- вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0000033304 від 16.09.2019 року, відповідно до якої донараховано недоїмку в сумі 31551,01 грн. (а.с.9);
- податкове повідомлення-рішення №0000303304 від 16.09.2019 року відповідно до якого застосовано штрафні санкції у сумі 170 грн. (а.с.10) Вказаний штраф сплачений платником (а.с.7) та вказане рішення не оскаржується.
Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача є предметом спору, який передано на вирішення суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Так, визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем в частині задоволених позовних вимог. Отже судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду першої інстанції, на предмет його законності та обґрунтованості, в частині задоволених позовних вимог.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що підставою для часткового задоволення позову стали висновки суду першої інстанції щодо необґрунтованості позиції контролюючого органу про:
заниження позивачем суми загального оподаткованого доходу за 2017 рік на 1742,85 грн., а саме ФОП ОСОБА_1 не включено до доходу за 2017 рік дебіторську заборгованість за 2016 рік, що надійшла від ФГ “Бугаєнка С.В.” 04.01.2017 в сумі 2090,00 грн., в т.ч. ПДВ 348,33 грн.;
завищення задекларованих витрати по взаємовідносинах з ФГ “Скіф-2012” на загальну суму 107833,31 грн., оскільки товар на адресу покупця у звітному періоді не відвантажено, відповідно визначити вартість товарів які можливо віднести до конкретного об`єкта витрат неможливо.
Крім цього суд першої інстанції не погодився з позицією контролюючого органу щодо застосування штрафних санкцій у розмірі 50% за донарахування позивачу грошового зобов`язання за платежем податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності.
Надаючи оцінку зазначеним висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Особливості оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, встановлені статтею 177 Податкового кодексу України. 
За пунктом 177.2 статті 177 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування доходів, отриманих фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця. 
Згідно з пунктом 177.4 статті 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:
177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;
177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);
обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;
177.4.3. суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;
177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
177.4.5. не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.
Враховуючи положення зазначених норм права можливо дійти висновку про те, що чистий оподатковуваний дохід, який є об`єктом оподаткування для фізичних осіб підприємців від провадження господарської діяльності, визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом і документально підтвердженими витратами, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг). 
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачем (Постачальник) було поставлено ФГ “Бугаєнко С.В.” (Покупець) нітроамофоска  на загальну суму 72090,00 грн., в т.ч. ПДВ 12015,00 грн., на підставі договору поставки №2/12 від 07.12.2016 (а.с.184-186). Факт виконання договору підтверджується замовленням на поставку, видатковою накладною №2/12 від 19.12.2016, рахунком на оплату від 07.12.2016 №2/12, товарно-транспортною накладною від 19.12.2016, податковою накладною від 08.12.2016 №2 (а.с.187-189, 193).
Від ФГ “Бугаєнко С.В.” на рахунок ФОП ОСОБА_1 у грудні 2016 року надійшли кошти за добрива на загальну суму 70000, 00 грн., у т.ч. ПДВ (а.с.194-195); у січні 2017 у сумі 2090 грн., у т.ч. ПДВ 348,33 грн.(а.с.197). 
Тобто станом на 01.01.2017 року у позивача рахувалась дебіторська заборгованість в сумі 2090,00 грн., в т.ч. ПДВ 348,33 грн., що не заперечувалося позивачем (а.с.95).
В той же час, встановлені обставини справи свідчать про те, що вказана сума була  включена позивачем до складу доходу за 2016 рік, про що свідчить Книга обліку доходів та витрат і податкова декларація з ПДВ за грудень 2016 року. 
Однак під час проведення перевірки відповідачем не надано оцінку даному факту.
Отже оскільки встановлені обставини справи свідчили про те, що позивачем помилково включено до складу загального оподатковуваного доходу за 2016 рік усієї суми від ФГ “Бугаєнко” - 60075,00 грн. (без ПДВ) на яку було поставлено товар, то суд першої інстанції обґрунтовано зазначив те, що позивачем не було занижено суми загального оподаткованого доходу за 2017 рік на 1742,85грн., оскільки в іншому випадку, якщо приймати до увагу позицію відповідача, позивач фактично буде змушений подвійно оподаткувати одну і ту ж операцію.
З цих підстав суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості позиції відповідача про заниження позивачем суми загального оподаткованого доходу за 2017 рік на 1742,85 грн.
Крім того, контролюючим органом під час перевірки встановлено, що у перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_1 відображено взаємовідносини з ФГ “Скіф-2012”, а саме 16.10.2017 року від ФГ “СКІФ-2012” на рахунок позивача надійшли кошти з призначенням платежу “за добрива” в сумі 129399,97 грн., в т.ч. ПДВ 21566,66 грн., при цьому вказаному контрагенту у відповідному звітному періоді товар не був реалізований та по даним платника за ФОП рахується кредиторська заборгованість в сумі 129399,97 грн. 
Враховуючи, що на суму 107833,31 грн. (без ПДВ), яка надійшла на розрахунковий рахунок, товар на адресу покупця у звітному періоді не відвантажено, відповідно визначити вартість товарів, які можливо віднести до конкретного об`єкта витрат неможливо, контролюючим органом зроблено висновок про завищення позивачем витрат за 2017 рік на суму 107833,31 грн., що вплинуло на визначення чистого оподатковуваного доходу.
Не погоджуючись з такою позицією контролюючого органу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з такого.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що між ФОП ОСОБА_1 та ФГ “СКІФ-2012” укладено договір поставки №52/10 від 16.10.2017 (а.с.84-86). 
На виконання умов вказаного договору та заявок контрагента, позивачем у квітні 2018 року поставлено ФГ “СКІФ-2012” добрива на загальну суму 129399,97 грн., в т.ч. ПДВ 21566,66 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №СФ-0000052 від 16.10.2017, видатковою накладною №РН0-0000056 від 26.04.2018, товарно-транспортною накладною від 26.04.2018, податковою накладною від 16.10.2017 №4 (а.с.87-89).
Згідно виписки по рахунку з банку, від ФГ “СКІФ-2012” на рахунок ФОП ОСОБА_1 у жовтні 2017 року надійшли кошти за рахунком-фактурою №СФ-0000052 на загальну суму 129399,97 грн., у т.ч. ПДВ 21566,66 грн. (а.с.178). 
Позивачем до витрат звітного періоду у 2018 році було включено документально підтверджену суму придбання реалізованого товару - 99498,23 грн., а не суму продажу товару - 107833,31 грн., як помилково вказує відповідач.
Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, ФОП не було завищено суму витрат за 2017 рік у розмірі 107833,31 грн.
Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність донарахування позивачу грошового зобов`язання за платежем податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 31108,93грн., з огляду на безпідставність позиції контролюючого органу щодо заниження позивачем оподатковуваного доходу на суму 109576,16грн.  (1742,85 грн. + 107833,31 грн.).
Крім цього суд першої інстанції обгрунтовано не погодився із застосуванням контролюючим органом штрафних санкцій у розмірі 50% за донарахування позивачу грошового зобов`язання за платежем податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності.
Відповідно до п.123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами    54.3.1,    54.3.2,    54.3.4,    54.3.5,    54.3.6    пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Як вбачається з п.1.2 акта перевірки відносно ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року було проведено перевірку, за результатом якої складено акт перевірки від 07.08.2017 року №254/11-28-13-03/ НОМЕР_1 (а.с.18зв.). 
На підставі вказаного акту податковим органом  прийнято:
- податкове повідомлення – рішення від 18 серпня 2017 року №0003341303, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 14976,71  грн., в тому числі, за основним платежем – 11981,37 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями – 2995,34 грн;
- податкове повідомлення – рішення від 18 серпня 2017 року №0003351303, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 1497,68 грн., в тому числі, за основним платежем – 1198,14 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями – 299,54 грн.;
- рішення №00001311303 від 18.08.2017 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкцій в сумі 2923,45 грн.;
-  податкову вимогу № Ф-0000601303 від 18.08.2017 року про сплату недоїмки з єдиного внеску на суму 29234,54 грн.
Вказані рішення оскаржувалися позивачем в судовому порядку та рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року у справі №1140/2883/18 адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання недійсними та скасування рішень -  задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними та скасовано: 1) рішення №00001311303 від 18.08.2017 року; 2) податкове повідомлення – рішення від 18.08.2016 року №0003341303; 3) податкове повідомлення – рішення від 18.08.2016 року №0003351303; 4) вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.08.2016 року №Ф-0000601303, прийняті ГУ ДФС у Кіровоградській області (а.с.203-205). Рішення суду набрало законної сили  19.02.2019 (а.с.206).
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Встановиши такі обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у відповідача були відсутні підстави для застосування до позивача штрафу у розмірі 50%. 
Враховуючи встановлені обставини справи, які свідчать про необґрунтованість позиції контролюючого органу щодо заниження позивачем оподатковуваного доходу по взаємовідносинам з ФГ “Бугаєнко С.В.” ФГ “СКІФ-2012”, а також про необґрунтованість застосування штрафної санкції у розмірі 50% (замість 25%), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що податкове повідомлення-рішення №0000293304 від 16.09.2019 року підлягає скасуванню в частині грошового зобов`язання за платежем податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 31108,93 грн., в т.ч. за податковими зобов`язаннями – 19724,25 грн., за штрафними санкціями – 11384,68 грн.
Крім цього, оскільки за наслідками розгляду цієї справи було встановлено обставини, які свідчать про необґрунтованість позиції контролюючого органу щодо заниження позивачем оподатковуваного доходу по взаємовідносинам з ФГ “Бугаєнко С.В.” ФГ “СКІФ-2012”, то суд першої інстанції правильно вказав на часткову необґрунтованість донарахування відповідачем позивачу військового збору, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску, оскільки висновки контролюючого органу про заниження позивачем військового збору та єдиного внеску є похідними від висновків про заниження чистого оподатковуваного доходу.
Вказані висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються. В апеляційній скарзі відповідач фактично посилається на ті обставини, які стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень. Натомість, вказаним підставам для прийняття спірних рішень, як зазначено вище, судом першої інстанції надано належну оцінку.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

 Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року по справі №340/2435/19– без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

           Повне судове рішення складено 28.08.2020р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк