ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2020 р. 	Справа № 520/4795/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Донець Л.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., м. Харків, повний текст складено 13.05.20 року по справі № 520/4795/2020
за позовом              ОСОБА_1  
до             Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                     
про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить:
1) визнати протиправним рішення № 713 відділу з питань призначення та перерахунку пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.02.2020 року; 
2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу періоди роботи: ,
- навчання у Харківського ордена Леніна політехнічного інституту ім. В.І. Леніна з 1966 р. по 19.02.1972;
- 01.03.1991 “принят на должность директора по переводу на малое государственное предприятие научно-производственная фирма “Пресспол”; 
- 06.01.1993 - “малое госпредприятие НПФ “Пресспол” перерегистрировано в коллективное предприятие НПФ “Пресспол”; 
- 05.08.1993 - “Колективное предприятие НПФ “Пресспол” перерегистрировано в общество с органиченной ответственностю НПФ “Пресспол”; 
- 15.10.1994 “ согласно распоряжений о слиянии ООО НПФ “Пресспол” с ООО СП “Каис” принять Харьковский авиационий завод”; 
- 10.07.1995 “освобождён от занимаемой должности директора в связи с переводом на работу в АО ЗТ “КОМО”; 
- 27.12.1997 “принят на должность директора по переводу из ООО “Инвеко” по контракту. Запись под №18 неверна, принят директором с 01.01.1997 г, в совместное украинско-немецкое предприятие “ТВП__Украина ЛТД”; 
- 02.01.1997 “принят по переводу из ООО “Инвеко” на должность директора СП “ТВП-Украина ЛТД по контракту с 02.01.1997; 
3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком починаючи з 13.02.2020.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.02.2020 № 713.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком від 13.02.2020.
У решті вимог позов залишено без задоволення.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області частину витрат зі сплати судового збору у розмірі 420,40 грн. 
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині часткового задоволення та відмови у задоволенні позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 в цій частині та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом не було досліджено питання про зарахування до стажу навчання та періодів роботи позивача з 01.03.1991 по 10.07.1995, 02.01.1997 по 31.12.1997, а також вказує на необхідність задоволення позовної вимоги про призначення пенсії саме з дати звернення до пенсійного органу. 
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Проте, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З 23.03.2008 перебуває на консульському обліку в Генеральному консульстві України в Гамбурзі (ФРН) (а.с.12, 90).
13.02.2020 ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (а.с.34, 89). 
До заяви позивача було надано наступні документи (а.с.35, зв.б. а.с.89):
довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.13, 105), 
особиста заява від 13.02.2020, в якій ОСОБА_3 зазначив, що йому було повідомлено про необхідність надання до 13.05.2020 оригіналу диплому про навчання або довідку про закінчення інституту (а.с.90), 
паспорт громадянина України для виїзду за кордон (а.с.11, 99-100), 
трудова книжка (а.с.14-33, 92-40), 
копія диплома про навчання (а.с.40-43, 91), 
документ про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637, - довідка з місця роботи (а.с.44-45, 104).
21.02.2020 Відділом з питань перерахунків пенсій Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області рішенням №713 відмовлено позивачу в призначенні пенсії відповідно до  Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” В обгрунтування даного рішення зазначено, що "Період навчання не зараховано до загального страхового стажу, оскільки надана копія диплома про навчання. Період роботи з 02.01.1997 по 31.12.1997 не зараховано до загального страхового стажу, оскільки відсутні підстави для зарахування даного періоду. Період роботи з 01.03.1991 по 10.07.1995 не зараховано до страхового стажу, оскільки дата наказу про прийом на роботу від 17.12.1990. Враховуючи зазначене, та оскільки не було надано оригінал паспорту громадянина України, який посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України, а поданий паспорт громадянина України для виїзду за кордон, вирішено: відмовити в призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (а.с.36-37, 106-107).
Позивач, не погодившись із даною відмовою органу Пенсійного фонду України, звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що заявник досяг віку у 60 років 21.08.2009, а звернувся до пенсійного органу 13.02.2020. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон є належним документом, що засвідчує особу, виключно протягом дії такого паспорта, та втрачає чинність після закінчення строку його дії. На час звернення позивача до пенсійного органу строк дії паспорту для виїзду за кордон не сплинув. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Проте, відповідач письмово не повідомив позивача про необхідність надати у тримісячний строк з дати подання заяви про призначення пенсії конкретних документів, не зазначив чітких причин не зарахування двох періодів спірного стажу, доказів проведення додаткової перевірки достовірності відомостей позивача, до суду також не було подано, що свідчить про передчасність прийняття відповідачем рішення про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 .
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Положеннями п.1 ч.1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.
Пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі – Порядок №22-1, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
Згідно з пунктами 1.6 та 1.7 Порядку №22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.
Відповідно до п.4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
Згідно із п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру, копія якої зберігається у пенсійній справі.
Згідно з ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Відповідно до п. 4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Згідно з п.4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Таким чином, призначення пенсії відбувається за певною процедурою, на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, з прийняттям органом, що призначає пенсію, відповідного рішення, яке може бути оскаржене у встановленому законодавством порядку, в тому числі і до суду.
Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №641/9594/16-а.
Положеннями розділу ІІ Порядку №22-1 визначено документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.
Відповідно до п.2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу); 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення) <…>; 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).
Згідно з п.2.9 Порядку № 22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). Документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання.
Відповідно до п.2.22 Порядку №22-1 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.
Згідно із п.2.23 Порядку №22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.
Колегія суддів звертає увагу, що однією із підстав відмови у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області у рішенні від 21.02.2020 №713 зазначено ненадання оригіналу паспорту громадянина України, який посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України (а.с.36-37, 106-107). 
Відповідно до ст.5 Закону України від 18 січня 2001 року № 2235-III «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.
Згідно з абз.1 ч.1 ст. 22 Закону України від 20.11.2012 № 5492-VI “Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус” паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на яку він оформлений, і дає право цій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Таким чином, паспорт громадянина України для виїзду за кордон посвідчує як особу його власника, в даному випадку ОСОБА_4 , так і підтверджує громадянство України.
Щодо доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, наведених у відзиві на апеляційну скаргу, про ненадання ОСОБА_5 документів про місце проживання (реєстрації), колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження  надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням  принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням  необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Колегія суддів звертає увагу, що ненадання документів про місце проживання (реєстрації) особи не було підставою для прийняття оскаржуваного рішення відповідача від 21.02.2020 №713, а тому такі доводи відповідача судом не приймаються до уваги, враховуючи приписи абз.2 ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.
Щодо зарахування до стажу роботи позивача спірних періодів та врахування відповідачем наданих заявником документів, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на  підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно із пунктами 3, 8 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані  на підставі  архівних  даних і  містять відомості про періоди навчання. За відсутності  в  документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Відповідно до пунктів 23, 24, 27 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).
Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які  внесені в довідки на підставі документів. 
У тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.
При цьому, відповідно до ч.3 ст.44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно з п.3.3 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, надає, зокрема, допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу І цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.
Відповідно до п. 4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Таким чином, у відповідності до положень Закону № 1058, Порядку № 22-1 та Порядку №637 призначення пенсії здійснюється за результатами розгляду і аналізу всіх наданих документів, у разі дотримання особою всіх умов призначення пенсії, зокрема, щодо стажу та пенсійного віку тощо, вчинення дій органом Пенсійного фонду щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії та перевірки обґрунтованості їх видачі, та, у разі здійснення органами Пенсійного фонду дій щодо підтвердження пільгового трудового стажу, передбачених Порядком №637.
Матеріалами справи підтверджено, що рішенням №713 Головного Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.02.2020 визначено страховий стаж ОСОБА_1 - 33 роки 6 місяців 29 днів.
Разом з тим, у даному рішенні зазначено про неврахування до загального страхового стажу:
- періоду навчання, оскільки надана копія диплома;
- періоду роботи з 01.03.1991 по 10.07.1995, оскільки дата наказу про прийом на роботу від 17.12.1990;
- періоду роботи з 02.01.1997 по 31.12.1997, оскільки відсутні підстави для зарахування даного періоду. 
Щодо неврахування до загального страхового стажу періоду навчання, колегія суддів зазначає наступне.
Із наявної в матеріалах справи копії трудової книжки судом встановлено, що перші записи у ній містять інформацію про те, що початку роботи в СПКТБЕ трудовий стаж відсутній. Перший запис про прийняття на роботу датований 06.04.1972.
13.02.2020 ОСОБА_5 до заяви про призначення пенсії за віком було додано копію диплома про навчання (а.с.40-43, 91) та особистої заяви від 13.02.2020, в якій ним було зазначено про повідомлення йому стосовно необхідності надання до 13.05.2020 оригіналу диплому про навчання або довідку про закінчення інституту (а.с.90).
Таким чином, позивачу при поданні документів було відомо про необзхідність надання уточнюючих документів стосовно періоду навчання.
Разом з тим, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області в порушення вимог Порядку №22-1 не було надано позивачу тримісячний строк для надання таких документів, що свідчить про передчасність прийнятого рішення.
Щодо неврахування до загального страхового стажу періодів роботи з 01.03.1991 по 10.07.1995, оскільки дата наказу про прийом на роботу від 17.12.1990, та з 02.01.1997 по 31.12.1997 колегія суддів зазначає наступне.
Із наявної в матеріалах справи копії трудової книжки судом встановлено, що в ній містяться за цей період наступні записи:
- запис №8: 01.03.1991 - “Малое государственное предприятие научно -производственная фирма “Пресспол” - Принят на должность директора по переводу” - Пр.1 от 17.12.1990".
- запис №9: 06.01.1993 - “Малое госпредприятие НПФ “Пресспол” перерегистрировано в коллективное предприятие НПФ “Пресспол” - Пр.№135 от 06.01.1993";
- запис №10: 05.08.1993 - “Коллективное преприятие НПФ “Пресспол” перерегистрирована в общество с органиченной ответственностю НПФ “Пресспол” - Пр. №75 от 05.08.1993"; 
- запис №11: 15.10.1994 - “Согласно распоряжений №329 от 07.09.1994 о слиянии ООО НПФ “Пресспол” с ООО СП “Каис” принять по переводу в ООО СП “Каис” генеральным директором - Пр.№3 от 05.08.1994"; 
- запис №12: 10.07.1995 - “Освобождён от занимаемой должности директора в связи с переводом на работу в АО ЗТ “КОМО” - Пр.№30-К от 10.07.1995".
- запис №16: 01.01.1997 - "Уволен по переводу в совместное украинско-немецкое предприятие “ТВП Украина ЛТД” – Пр.№1-к от 01.01.1997";
- запис №17: 01.01.1997 – "Принят на должность директора по переводу на совместное украинско-немецкое предприятие “ТВП Украина ЛТД” – Запись под №17 считать недействительной";
- запис №18: 27.12.1997 - “Принят на должность директора по переводу из ООО “Инвеко” по контракту. - Запись под №18 неверна, принят директором с 01.01.1997, совместное украинско-немецкое предприятие “ТВП Украина ЛТД” – Прот. собрания учред. от 13.11.1996"; 
- запис №19: 02.01.1997 - “Принят по переводу из ООО “Инвеко” на должность директора СП “ТВП-Украина ЛТД по контракту с 02.01.1997 – Протокол собрания учред. СП от 13.11.1996".
Крім того, запис №11 у трудовій книжці містить виправлення року початку роботи, але не містить будь-яких зауважень з цього приводу.
З огляду на зазначене та враховуючи приписи Порядку №22-1 та Порядку №637, у пенсійного органу були наявні обгрунтовані сумніви щодо записів у трудовій книжці позивача. Як наслідок, відповідач повинен був надати позивачу три місяці на подання додаткових документів. 
Однак, як свідчать матеріали справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області як не було повідомлено письмово позивачу про таку необхідність, так і не було самостійно вжито дій щодо встановлення наявності або відсутності підстав для зарахування даного періоду роботи до загального страхового стажу позивача.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції вживалися заходи щодо отримання від ТОВ "КАІС" відомостей про зазначений період роботи позивача. Однак, підприємством повідомлено про те, що реорганізація підприємства шляхом злиття із ТОВ НВФ "Пресспол" не відбувалась, внаслідок чого ТОВ "КАІС" позбавлене можливості надати документи стосовно трудової діяльності позивача.
Позивачем також не було надано до суду однозначних та беззаперечних доказів про перебування із зазначеними юридичними особами у трудових відносинах.
Враховуючи вищевикладене та наявні розбіжності стосовно наявності стажу у позивача, на виконання наявних повноважень відповідач зобов`язаний був вчинити дії з отримання інформації щодо наявності або відсутності загального страхового стажу позивача.
Однак, жодних дій не вчинив, обмежившись посиланням в оскаржуваному рішенні на неврахування періодів роботи до стажу для призначення пенсії за віком.
З огляду на наведене, у суду відсутні беззаперечні підстави як для відмови у зобов`язанні, так і для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_2 до стажу вищевказані періоди навчання та роботи.
Разом з тим, зазначені обставини в сукупності свідчать про недотримання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області процедури підтвердження наявного трудового стажу позивача, а відповідно, неналежного розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком, у зв`язку з чим задля відновлення порушених прав ОСОБА_1 необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути його заяву про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що уповноваженим органом для призначення пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі, як поданих вперше, так і додатково отриманих. Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати нові документи, яким не надавалась оцінка, та встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії. Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.
Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 14 липня 2020 року у справі №414/2108/16-а.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами норм матеріального та  процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.   
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 по справі № 520/4795/2020 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва 	
Судді	   	Я.М. Макаренко    Л.О. Донець