ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/9742/19                                             Суддя першої інстанції: Амельохін В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 липня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді          - Степанюка А.Г.,
суддів                    - Епель О.В., Шурка О.І.,
при секретарі                     - Ліневській В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірною відмови та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:
У червні 2019 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ПФ в м. Києві) про:
- визнання неправомірною відмови у призначенні пенсії з дня подання заяви про призначення пенсії ГУ ПФ в м. Києві;
- зобов`язання ГУ ПФ в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з дня звернення за пенсією, а саме з 20.07.2017 року.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.02.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ГУ ПФ в м. Києві про закриття провадження у справі.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.02.2020 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, зобов`язано Відповідача зарахувати до страхового стажу Позивача при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 певні періоди його роботи, а на момент подання заяви про призначення такої пенсії 20.07.2017 року ОСОБА_1 виповнилося 54 роки, то останній мав право на її призначення саме з 20.07.2017 року, а не з моменту набрання законної сили судовим рішенням.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити Позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.
Після усунення визначених в ухвалі від 13.04.2020 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2020 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 22.07.2020 року.
У судовому засіданні представник Відповідача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю з викладених у ній підстав.
Позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суд першої інстанції - без змін, виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 20.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 59-60).
Листом від 26.02.2018 року №10869/04 Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило ОСОБА_1 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.08.2018 року у справі №826/3923/18, яке набрало законної сили 14.11.2018 року, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві:
- визнано протиправною відмову Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у призначені пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах, викладену в листі Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26.02.2018 року №10869/04;
- зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди його роботи: з 07.09.1981 року по 09.12.1981 року на посаді «подземным горным мастером»; з 17.08.1982 по 20.10.1982 року на посаді «подземным горным мастером»; з 29.10.1982 року по 29.01.1985 року проходження служби в Радянській Армії; з 01.04.1985 року по 01.07.1987 року на посаді « горнорабочего очистного забоя подземным»; з 02.07.1987 року по 25.09.1987 року на посаді «ученика забойщика»; з 26.09.1987 по 18.10.1988 року на посаді «забойщика»; з 24.11.1989 по 12.10.1990 року на посаді «забойщика с/а с полным рабочем днем под землей»; з 02.06.1992 року по 21.08.1992 року на посаді «забойщик», що дає право на пільгову пенсію за вислугу років.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФ в м. Києві із заявою про здійснення перерахунку пенсії з дня звернення за її призначенням - з 20.07.2017 року. За наслідками її розгляду Відповідач листом від 27.03.2019 року №64134/03 повідомив Позивача, що пенсія була останньому призначена з 14.11.2018 року, тобто з дати набрання законної сили рішенням суду у справі №826/3923/18 (а.с. 12). Крім того, ГУ ПФ в м. Києві зазначено, що у вказаному рішенні суду не вирішувалися питання щодо дати, з якої необхідно призначити пенсію.
На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що станом на момент звернення до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 досяг віку, з якого така пенсія може бути призначена.
З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.
Пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, яка була чинною станом на липень 2017 року, було передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Як було вірно встановлено судом першої інстанції, станом на 20.07.2017 року ОСОБА_1 досяг 54 річного віку. Крім того, після набрання законної сили рішенням суду у справі №826/3923/18 ГУ ПФ в м. Києві було здійснено останньому призначення пенсії за віком на пільгових умовах, обов`язковими передумовами призначення якої є: досягнення особою 50-річного віку; існування стажу роботи не менше 25 років, з яких не менше 10 років на роботах за Списком №1. Викладене, у свою чергу, свідчить, що з урахуванням судового рішення у справі №826/3923/18 у Відповідача відсутні заперечення щодо відповідності Позивача умовам п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», необхідним для призначення пенсії.
З урахуванням наведеного судова колегія вважає за необхідне зазначити, що за правилами п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
При цьому, згідно п. п. 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Отже, оскільки станом на 20.07.2017 року (день звернення за призначенням пенсії на пільгових умовах) ОСОБА_1 досяг 54 років та, з урахуванням рішення суду у справі №826/3923/18, відповідає іншим визначеним п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вимогам, то пенсія Позивачу повинна була бути призначена саме з 20.07.2017 року, як це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. п. 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1.
Посилання Апелянта на те, що у рішенні суду у справі №826/3923/18 не було зазначено дати, з якої необхідно призначити пенсію Позивачу, а тому відповідні дії були вчинені з моменту набрання рішенням суду законної сили 14.11.2018 року, судова колегія вважає необґрунтованими.
Так, у справі №826/3923/18 Окружним адміністративним судом міста Києва не вирішувалося питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1 , оскільки у задоволенні відповідної частини позовних вимог було відмовлено з підстав їх передчасності. Натомість, згаданим рішенням суду було зобов`язано орган Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи на ряді посад і внаслідок зарахування таких періодів ГУ ПФ в м. Києві самостійно прийшло до висновку про наявність у Позивача права для призначення пенсії на пільгових умовах. І така пенсія, як вже було неодноразово підкреслено вище, повинна була бути призначена ОСОБА_1 саме з моменту звернення із відповідною заявою, а не з дати набрання рішенням суду законної сили.
Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -  
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      А.Г. Степанюк 

Судді                                                                                            О.В. Епель

                                                                                                    О.І. Шурко

Повний текст постанови складено та підписано « 22» липня 2020 року.