ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 р. 	Справа № 520/1175/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: П`янової Я.В.,
суддів: Чалого І.С. ,  Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2020, головуючий суддя І інстанції: Севастьяненко К.О., м. Харків, повний текст складено 03.04.20 по справі № 520/1175/2020 за позовом             ОСОБА_1 до            Головного управління Національної поліції в Харківській області                    
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просить суд визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Харківській області, які полягають у відмові в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності та ступеня втрати працездатності на рівні 70% на підставі захворювання, яке пов`язане з проходженням служби в поліції; зобов`язати відповідача повторно розглянути його заяву від 25.11.2019 про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності у зв`язку з встановленням II групи інвалідності та ступеня втрати працездатності на рівні 70%; стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2020 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . 
Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Харківській області, які полягають у відмові в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності та ступеня втрати працездатності на рівні 70% на підставі захворювання, яке пов`язане з проходженням служби в поліції.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.11.2019 про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності у зв`язку з встановленням II групи інвалідності та ступеня втрати працездатності на рівні 70% з урахуванням висновків суду.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неправильно застосовані норми ч. 1 ст. 8, ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію", пункту 8 розділу IV Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом МВС України від 11.01.2016 № 4  та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016. Зазначає, що позивачу встановлено більший відсоток втрати працездатності і II групу інвалідності (замість третьої групи інвалідності, встановленої раніше), та позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою (рапортом) вже після змін, внесених до п. 8 розділу IV Порядку № 4 Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 249 від 05.04.2019, а тому до спірних правовідносин мають бути застосовані приписи п. 8 розділу IV Порядку № 4 в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 249 від 05.04.2019. Звертає увагу суду, що Законом України "Про Національну поліцію" визначено право особи на отримання одноразової грошової допомоги, у випадках зазначених у ст. 97 вказаного закону. Проте, права на отримання більшого розміру одноразової грошової допомоги у випадку зміни групи інвалідності Закон України "Про Національну поліцію" не містить.
Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач проходив службу у ГУ МВС в Харківській області та в Національній поліції України.
Згідно з наказом ГУНП в Харківській області від 12.12.2017 № 712 о/с, ОСОБА_1 звільнено зі служби через хворобу за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".
07.02.2018 обласною медико-соціальною експертною комісією № 4 м. Харкова під час первинного обстеження позивачу визначено ІІІ групу інвалідності та встановлено 50 % втрати працездатності, що підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого.
У зв`язку з набуттям інвалідності позивачу виплачено одноразову грошову допомогу у сумі 123 340 грн на підставі підпункту 4 пункту 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію".
22.11.2019 під час повторного огляду медико-соціальною експертною комісією  позивачу встановлено II групу інвалідності та 70 % втрати професійної працездатності, що підтверджується довідкою про результати визначення професійно працездатності у відсотках та довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією.
Позивач 25.11.2019 звернувся до ГУНП в Харківській області з заявою (рапортом) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, з посиланням на встановлення II групу інвалідності від травми пов`язаної з виконанням службових обов`язків.
Листом ГУ НП в Харківській області № 4252/119/01/29-2019 від 05.12.2019 повідомлено про те, що на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" позивачу при первинному огляді медико-соціальною комісією, була встановлена ІІІ група інвалідності та проведена виплата одноразової грошової допомоги у сумі 123 340 грн. Позивача повідомлено, що керівництвом ГУНП в області затверджено висновок про відмову позивачу у призначені та виплати ОГД у більшому розмірі, у зв`язку з тим, що статтею 97 Закону не передбачено такої підстави для призначення та виплати ОГД, як встановлення вищої групи інвалідності у порівнянні з тою групою інвалідності, на підставі якої вже призначено та виплачено одноразову грошову допомогу. Також, ГУ НП в Харківській області складено висновок про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу.
Позивач, вважаючи, що відповідачем вчинено протиправні дії, звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у позивача виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше одноразової грошової допомоги. В силу статті 58 Конституції України пункт 8 розділу IV Порядку № 4, який набрав законної сили з 05.04.2019, на спірні правовідносини не розповсюджується, оскільки дана зміна розповсюджується на правовідносини, які виникнуть вперше після 05.04.2019.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Закон України від 02.07.2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію".
Згідно з ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема: у разі  визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;  визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.
Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (частина 2 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію").
Підпунктом б п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону № 580-УІІІ визначено, що розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності II групи - 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за № 163/28293).
Пунктом 8 Розділу 4 Порядку № 4 (в редакції чинній до 14.05.2019) було визначено, якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Водночас з 14.05.2019 до Порядку № 4 було внесено зміни, зокрема п. 8 Розділу 4 в редакції від 14.05.2019 визначено, що якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Статтею 101 Закону України "Про Національну поліцію" визначений вичерпний перелік випадків, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.
Колегія суддів звертає увагу щодо відсутності обґрунтування у відмові позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з призначенням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, жодної з зазначених вище підстав, оскільки фактичною підставою для відмови слугувало те, що внесеними змінами у Порядок № 4 виключено можливість отримання особою одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у разі зміни саме інвалідності.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що вищевказаний Порядок не позбавляє позивача права на отримання цієї допомоги, а лише встановлює обмеження щодо визначення розміру такої допомоги в залежності від часу повторного медичного огляду, в результаті якого встановлена вища група чи інша причина інвалідності або більший відсоток втрати працездатності.
Аналізуючи вищевикладені норми, суд апеляційної інстанції вважає, що Законом № 580-ІV не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності, якщо була виплачена грошова допомога у зв`язку із первинним встановленням ступеня втрати працездатності чи встановленням при повторному огляді вищої групи інвалідності.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що при відмові позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідач здійснив помилкове розширене тлумачення приписів пункту 8 Розділу ІV Порядку № 4, а відтак оскаржувана відмова не ґрунтується на вимогах Закону.
Враховуючи викладене вище, доводи заявника апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми ч. 1 ст. 8, ст. 97 Закону № 580-ІV, пункту 8 розділу IV Порядку № 4, колегія суддів уважає безпідставними.
Також колегія суддів відхиляє доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, з приводу того, що до спірних правовідносин мають бути застосовані приписи п. 8 розділу IV Порядку № 4 в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 249 від 05.04.2019.
Конституційний Суд України у рішенні від 9 лютого 1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Отже, в силу статті 58 Конституції України, норма пункту 8 Розділу 4 Порядку № 4, яка набрала чинності 14 травня 2019 року, не може розповсюджуватись на спірні правовідносини в частині обмеження права позивача  на отримання грошової допомоги в більшому розмірі з підстав встановлення протягом двох років вищої групи інвалідності, оскільки це фактично означатиме застосування зворотної дії закону в часі.
Аналогічні правові позиції щодо неможливості застосування зворотної дії закону в часі викладені в постановах Верховного Суду, зокрема від 28.02.2018 у справі № 806/694/16, від 21.06.2018 у справі № 760/11440/17, від 30.09.2019 у справі № 825/1380/18.
З огляду на встановлені обставини справи та зумовлені ними нормативно-правове обгрунтування спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2020 по справі                        № 520/1175/2020 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	І.С. Чалий    О.В. Присяжнюк