ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 серпня 2020 року           справа №200/4083/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Гаврищук Т.Г.
суддів:                        Міронової Г.М.
                                   Сіваченка І.В.
за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.,
за участю сторін по справі:
представника відповідача: Пономарьова А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя – Ушенко С.В.) від 22 червня 2020 року (повний текст складено 22 червня 2020 року у м.Слов`янську) по справі №200/4083/20-а за позовом Приватного акціонерного товариства «БЕТОНМАШ» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

                                                  ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0000235504 від 08 січня 2020 року про застосування штрафу у сумі 19 200,00 грн. за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0000235504 від 08 січня 2020 року про застосування штрафу у сумі 19 200,00 грн. за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що ним правомірно прийнято спірне рішення оскільки актом перевірки встановлено порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання з податку на додану вартість згідно податкової декларації з податку на додану вартість №9275183177 від 19.11.2019р..Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що лише 23.05.2020 року набули чинності зміни до ПК України відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних помилок неузгодженостей у податковому законодавстві від 16.01.2020 року №466-ІХ, згідно яких п.57.1 ст.57 ПК України було доповнено абзацами такого змісту: «Якщо граничний строк сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, останнім днем сплати податкового зобов`язання вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем, яким передбачено перенесення строку сплати податкового зобов`язання у разу його припадання на вихідний або святковий». Отже, на момент виникнення спірних правовідносин ПК України не містив застережень щодо перенесення строку сплати податку у разі якщо останній день строку його сплати припадає на вихідний або святковий день.

На адресу суду апеляційної інстанції надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі. Просив розгляд справи проводити за його відсутністю.
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідачем на підставі п.п. 191.1.1 п.191.1 ст.191, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України, у порядку, передбаченому пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку позивача з питання своєчасної сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість згідно податкової декларації з податку на додану вартість № 9275183177 від 19.11.2019р., за результатами якої  складено акт № 686/05-99-55-04/00240052 від 05.12.2019р., яким встановлено порушення позивачем вимог п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст.16, п. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, а саме  несвоєчасна сплата позивачем  узгодженої суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість згідно податкової декларації з податку на додану вартість №9275183177 від 19.11.2019р. граничним терміном сплати 30.11.2019р..     Актом перевірки встановлено, що сума податку було сплачено позивачем 02.12.2019р., тобто із затримкою на 2 календарних дні .
На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення          № 0000235504 від 08 січня 2020р. про застосування штрафу на суму 19 200 грн. за порушення строку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість (а.с. 8).
Наведені обставини сторонами не оспорюються.
Відповідно до ст. 67 Конституції України та п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
У п.109.1 ст.109 Податкового кодексу України визначено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
За приписами п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Пунктом 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно пунктом  203.1 статті 203 ПК України податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Відповідно до пункту 203.2 статті 203 ПК України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Порядок подання податкової декларації до контролюючих органів  визначено статтею 49 ПК України, за приписами пункту 49.20 якої якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.
Статтею 57 ПК України визначені строки сплати податкового зобов`язання, згідно пункту 57.1 якої платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На дату прийняття спірного рішення наведена норма не містила в собі положень про те, що якщо граничний строк сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, останнім днем сплати податкового зобов`язання вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.
Водночас, положеннями пункту 56.21 статті 56 ПК  визначено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Європейська конвенція про обчислення строків (ETS № 76) від 16 травня 1972 року, яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, у статті 5 вказує, що при обчисленні строку суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо diesadquem (для цілей цієї Конвенції термін «diesadquem» означає день, у який строк спливає) строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк продовжується на перший робочий день, який настає після них.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що  граничний термін сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість є операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.
Оскільки останній день сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість за спірною декларацією припав на 30.11.2019р. (субота) - вихідний день, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що граничним терміном такої сплати є операційний (банківський) день, що настає за вихідним днем - тобто 02.12.2019р. (понеділок).
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, податкове зобов`язання з податку на додану вартість було сплачено позивачем 02.12.2019р., а  тому  колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що у контролюючого органу не було підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасність сплати грошового зобов`язання, визначених податковим повідомленням - рішенням від 08.01.2020р. №0000235504.
На користь наведеного висновку, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання , а саме Законом від 16.01.2020 р. N 466-IX пункт 57.1 статті 57 ПК України було доповнено абзацом тринадцятим такого змісту: «Якщо граничний строк сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, останнім днем сплати податкового зобов`язання вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем».
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року по справі №200/4083/20-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 червня 2020 року по справі №200/4083/20-а - залишити без змін.
Вступна та резолютивна постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 18 серпня 2020 року.
Повне судове рішення складено 18 серпня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 18 серпня 2020 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                                                   Т.Г. Гаврищук 

   Судді:                                                                                                        Г. М. Міронова

                                                                                                                       І.В. Сіваченко