ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Сич С.С.
10 серпня 2020 р.	Справа № 440/466/19	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.,
суддів -  Бегунца А.О. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання - Білюк Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року, прийняту за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про звернення судового рішення до негайного виконання у справі № 440/466/19 за адміністративним позовом     ОСОБА_1 до    Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області  про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - 
встановила:
06.02.2019 року  позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:
- визнати протиправною відмову відповідача Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі - пенсійний орган, Кременчуцьке ОУПФУ) у нарахуванні компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати;
- зобов`язати відповідача вчинити дії по нарахуванню та виплаті йому компенсації:
- за порушення строків виплати пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, нарахованої за період з 10.11.2010 року по 22.07.2011 року у розмірі 29.304,84 грн на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2011 року по справі № 1615/2а-4613/11, тобто з 02.12.2011 року до дня фактичної виплати вказаних сум пенсії - 22.11.2017 року;
- за порушення строків виплати пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, нарахованої за період з 01.01.2014 року по 15.04.2014 року у розмірі 12.384,86 грн на виконання постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 15.04.2014 року по справі № 537/593/14-а, що набрала законної сили 03.06.2014 року, тобто з 03.06.2014 року до дня ухвалення судового рішення по справі, що розглядається;
- за порушення строків виплати пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, нарахованої за період з 16.04.2014 року по 02.08.2014 року у розмірі 12.605,55 грн на виконання постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 04.09.2014 року по справі № 537/3332/14-а, що набрала законної сили 18.11.2014 року, тобто з 27.11.2014 року до дня ухвалення судового рішення по справі, що розглядається.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково.
Так, судовим рішенням визнана протиправною відмова пенсійного органу, яка оформлена листом від 04.01.2019 року за № 475/К-14, нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів за період з 24.02.2014 року по 22.11.2017 року у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії позивача, яка була нарахована та виплачена за період з 10.11.2010 року по 22.07.2011 року на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2011 року по справі №1615/2а-4613/11.
Кременчуцьке ОУПФУ зобов`язане нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів за період з 24.02.2014 року по 22.11.2017 року у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії позивача, яка була нарахована та виплачена за період з 10.11.2010 року по 22.07.2011 року на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2011 року по справі № 1615/2а-4613/11.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.08.2019 року частково задоволена апеляційна скарга позивача.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року скасована в частині, якою судом відмовлено в задоволені вимог ОСОБА_1 про: визнання протиправною відмову Кременчуцького ОУПФУ у нарахуванні компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та зобов`язання Кременчуцького ОУПФУ вчинити дії по нарахуванню та виплаті компенсації: - за порушення строків виплати пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, нарахованої за період з 01.01.2014 року по 15.04.2014 року на виконання постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 15.04.2014 року по справі № 537/593/14-а, що набрала законної сили 03.06.2014 року, тобто з 03.06.2014 року до дня ухвалення судового рішення по справі, що розглядається; - за порушення строків виплати пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, нарахованої за період з 16.04.2014 року по 02.08.2014 року на виконання постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 04.09.2014 року по справі № 537/3332/14-а, що набрала законної сили 18.11.2014 року, тобто з 27.11.2014 року до дня ухвалення судового рішення по справі, що розглядається, з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення цих вимог.
Визнано протиправною відмову Кременчуцького ОУПФУ у нарахуванні ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Кременчуцьке ОУПФУ зобов`язано вчинити дії по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 компенсації:
- за порушення строків виплати пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, нарахованої за період з 01.01.2014 року по 15.04.2014 року на виконання постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 15.04.2014 року по справі № 537/593/14-а, що набрала законної сили 03.06.2014 року, тобто з 03.06.2014 року до дня ухвалення судового рішення по справі, що розглядається; 
- за порушення строків виплати пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, нарахованої за період з 16.04.2014 року по 02.08.2014 року на виконання постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 04.09.2014 року по справі № 537/3332/14-а, що набрала законної сили 18.11.2014 року, тобто з 18.11.2014 року до дня ухвалення судового рішення по справі.
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в іншій частині - відмовлено.
Також, відмовлено в задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судових рішень. 
На примусове виконання означених судових рішень, 25.09.2019 року та 04.10.2019 року видано виконавчі листи /т. 2, а.с. 149, 154/.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 року задоволені заяви ОСОБА_1 , у зазначених виконавчих провадження проведено заміну боржника Кременчуцьке ОУПФУ на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - ГУ ПФУ в Полтавській області, пенсійний орган) /т. 2, а.с. 132-133/. 
Постановами старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 19.03.2020 року, виконавчі провадження з примусового виконавчих листів від 25.09.2019 року та від 04.10.2019 року (ВП № 60716883 та ВП № 60716893, відповідно) у справі № 440/466/19 закінчені на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», з причин ненадання боржником відомостей щодо виплати стягувачу нарахованої суми /т. 2, а.с. 148, 152/. 
20.05.2020  року позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою, в якій просить:
- звернути до негайного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року у справі № 440/466/19 в частині стягнення всієї суми боргу з виплати йому нарахованої у розмірі 35.895,43 грн. компенсації втрати частини доходів за період з 24.02.2014  року по 22.11.2017  року, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована та виплачена на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2011 року у справі № 1615/2а-4613/11.
Обґрунтовує вимоги заяви позивач тим, що з листа начальника ГУ ПФУ в Полтавській області Тараторіна В.Н. від 05.02.2020  року вих. №190-227/К-03/8-1600/20 йому стало відомо, що на часткове виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року у справі № 440/466/19 нараховано компенсаційну виплату за період з 24.02.2014 року по 22.11.2017 року у розмірі 35.895,43 грн. Проте, вся сума боргу, присуджена за вказаним судовим рішенням, до цього часу залишається несплаченою в повному обсязі. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року у задоволенні означеної заяви позивачу відмовлено.
Висновок суду вмотивований тим, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року у справі № 440/466/19, в частині, яка набрала законної сили, зобов`язано Кременчуцьке ОУПФУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1  компенсацію втрати частини доходів за період з 24.02.2014 року по 22.11.2017 року, тобто вказаним рішенням суду  не присуджувалися виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, що визначені п. 1 ч. 1 ст.  371 КАС України. 
Враховуючи ту обставину, що компенсація втрати частини доходів не є пенсією чи періодичним платежем, суд визначився про відсутність правових підстав, передбачених  ч. 2 ст. 371 КАС України, які дають право суду звернути рішення до негайного виконання.
Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про звернення судового рішення до негайного виконання, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року, як незаконну і необґрунтовану, та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог його заяви.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 371 КАС України суд розглядає заяву про звернення рішення до негайного виконання в триденний строк у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає судовому розгляду. Заява про звернення судового рішення до негайного виконання подана ним до суду 20.05.2020 року, при цьому, будь-яких повідомлень про призначення судового засідання на 21.05.2020 року суд першої інстанції йому, як учаснику справи, не надсилав та за відсутності офіційної електронної адреси жодних повісток під розписку не вручав. Відтак, позивач вважає, що розгляд судом його заяви без повідомлення про призначення судового розгляду у справі, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 317 КАС України, є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали. 
З огляду на наведені порушення судом першої інстанції норм процесуального права, позивач вважає, що суд апеляційної інстанції на підставі положень ст. 324 КАС України може постановити окрему ухвалу. 
Крім наведеного, позивач зазначає, що порушення судом першої інстанції норм матеріального права полягає в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 46 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Згідно з вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам  втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. 
Відповідно до ст. 4 та абз. 4 ст. 6 цього Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. 
Таким чином, позивач вважає, що за своєю природою, джерелом і порядком виплати нарахована згідно з рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року у справі № 440/466/19 у розмірі 35.895,43 грн. компенсація втрати частини доходів за період з 24.02.2014  року по 22.11.2017  року у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована та виплачена на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2011 року у справі № 1615/2а-4613/11, охоплюється поняттям «присудження виплати пенсій», яке використовується у п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України.
Відтак, позивач зазначає, що суд першої інстанції під час розгляду і вирішення питання про звернення судового рішення до нешайного виконання, неправильно застосував зазначені норми матеріального права та дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення його заяви. 
Заперечуючи проти вимог ОСОБА_1 , у відзиві на апеляційну скаргу пенсійний орган вказує, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали зроблений вірний висновок про те, що компенсація втрати частини доходів не є пенсією чи періодичним платежем, відтак, відсутні правові підстави, що передбачені ч. 2 ст. 371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання.
ГУ ПФУ в Харківській області вважає, що при винесенні ухвали судом вірно застосовані норми  матеріального права та дотримані норми процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини справи, надано вірну оцінку аргументам учасників справи, отже, підстави для скасування законної ухвали відсутні. 
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав. 
Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. 
Згідно із ч. 1 ст. 243 КАС України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. 
Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 244 КАС України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є підстави допустити негайне виконання рішення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: 
1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 
2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 
3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 
4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 
5) уточнення списку виборців; 
6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 
7) накладення арешту на активи, що пов`язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них. 
Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283 цього Кодексу. 
Згідно із ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: 
1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті; 
2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 
3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства; 
4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань. 
При цьому слід враховувати, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Зі змісту наведених статей вбачається, що КАС України передбачає можливість негайного виконання судових рішень ще до набрання ними законної сили. Необхідність негайного виконання судових рішень може бути обумовлена різними причинами - потреба надати швидкий захист життєво важливим інтересам позивача, публічним чи іншим інтересам, яким може бути заподіяно значної шкоди, якби не було передбачено негайного виконання. 
Отже, негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави. 
Разом з тим, положеннями КАС України не передбачено негайне виконання всіх судових рішень. Більше того, стаття 371 КАС України передбачає вичерпний перелік судових рішень, які виконуються негайно. 
Враховуючи вищезазначене, при вирішення питання чи є підстави допустити негайне виконання рішення суду необхідно встановити, яких саме спірних правовідносин стосується предмет спору та який саме обрано спосіб захисту порушених прав особи.
Як установлено судовим розглядом, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року, яке набрало законної сили 08.08.2019 року, окрім іншого, Кременчуцьке ОУПФУ зобов`язане нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів за період з 24.02.2014 року по 22.11.2017 року у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії позивача, яка була нарахована та виплачена за період з 10.11.2010 року по 22.07.2011 року на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2011 року по справі № 1615/2а-4613/11.
04.10.2019 року на примусове виконання означеного судового рішення видано виконавчий лист /т. 2, а.с. 149/.
Як убачається із листа ГУ ПФУ в Полтавській області № 190-227/К-03/8-1600/20 від 05.02.2020 року, на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року по справі № 440/466/19 позивачу нараховано компенсацію втрати частини доходів за період з 24.02.2014 року по 22.11.2017 року у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована та виплачена на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.12.2011 року у справі № 1615/2а-4613/11. Рішення отримано для виконання 08.05.2019 року. За результатами вжитих дій з виконання зазначеного рішення позивачу нараховано компенсаційну виплату за період з 24.02.2014 року по 22.11.2017 року у розмірі 35.895,43 грн. /т. 2, а.с. 157/.
Таким чином, зміст позовних вимог позивача, про обґрунтованість яких дійшов суд першої інстанції у рішенні від 10.04.2019 року, носять зобов`язальний характер по вчиненню дій по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 компенсаційних виплат.
Погоджуючись із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вимог заяви ОСОБА_1 про звернення до негайного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року у справі № 440/466/19 в частині, якою Кременчуцьке ОУПФУ зобов`язане нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів за період з 24.02.2014 року по 22.11.2017 року у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії позивача, яка була нарахована та виплачена за період з 10.11.2010 року по 22.07.2011 року на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2011 року по справі № 1615/2а-4613/11, колегія суддів зазначає, що за приписами п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. 
Зі змісту зазначеної статті убачається, що при вирішення питання чи є підстави допустити негайне виконання рішення, суду необхідно встановити чи носять присуджені виплати періодичний характер.
Як свідчать матеріали справи, рішення суду від 10.04.2019 року про зобов`язання Кременчуцьке ОУПФУ вчинити дії по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, судом першої інстанції прийнято на підставі положень Закону України від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ). 
Відповідно до ст. 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. 
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. 
Згідно зі ст. 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. 
Таким чином, зміст зазначених норм матеріального права свідчить, що пенсія є періодичним платежем, а компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати має разовий характер та не є частиною (складовою) пенсії. 
З урахуванням тієї обставини, що присуджені позивачу виплати є компенсаційними та не носять характеру періодичних платежів, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення заяви позивача про звернення до негайного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року по справі № 440/466/19. Відтак, і не вбачає підстав для скасування ухвали цього ж суду від 21.05.2020 року. 
Крім наведеного, колегія суддів зазначає, що за приписами п. 1 ч. 2 ст. 371 КАС України, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.
За визначенням п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Учасники справи, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 44, ч. 1 ст. 166 КАС України мають право подавати заяви та клопотання, у тому числі, з процесуальних питань < >.
Також, частиною 3 ст. 194 КАС України учаснику справи надано право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до вимог ст. 324 КАС України суд апеляційної інстанції може постановити окрему ухвалу у випадках і в порядку, встановлених ст. 249 КАС України, згідно ч. 8 якої, суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.
За своїм змістом зазначена норма визначає непрямий спосіб судового контролю, що має обмежену дію: ініціатива постановлення окремої ухвали може виходити виключно від суду; коло заходів, які має виконати адресат, визначається також судом.
Аналіз положень наведеної статті КАС України дає підстави для висновку, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду. Така правова позиція викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2019 року у справі № 200/4900/17.
З урахуванням наведеного та тієї обставини, що звертаючись 20.05.2020 року до суду першої інстанції із заявою про звернення до негайного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року по справі № 440/466/19, першим пунктом прохальної частини цієї заяви ОСОБА_1 заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження на підставі наявних доказів, колегія суддів, відхиляючи доводи позивача, не вбачає підстав для застосування положень ст. 324 КАС України за результатами розгляду цієї справи.
Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 на висновки колегії суддів не впливають. 
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 324, 325, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, - 
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року, прийняту за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про звернення судового рішення до негайного виконання у справі № 440/466/19, - без змін.
Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 	(підпис)	Л.В. Мельнікова	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.О. Бегунц    С.С. Рєзнікова   	
Постанова у повному обсязі складена і підписана 18 серпня 2020 року.