ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" червня 2020 р.                                                               Справа №926/2717/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                                                                                Кордюк Г.Т.
суддів                                                                                                    Кравчук Н.М.
                                                                                                    Плотніцького Б.Д.

розглянувши у  письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, б/н б/д (вх. №01-05/1317/20 від 03.04.2020),
на рішення  Господарського суду Чернівецької області від 10.03.2020 (повне рішення складено 12.03.2020)
у справі №926/2717/19 (суддя Бутирський А.А.)
за позовом: Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, м. Чернівці    
до відповідача: Державного підприємства "Хотинське лісове господарство" с. Клішківці, Хотинського району, Чернівецької області 
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , с. Грозинці, Хотинського району, Чернівецької області
про стягнення 122 685,43 грн. 

ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2019 року     Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом про стягнення з Державного підприємства "Хотинське лісове господарство" 122 685,43 грн.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що внаслідок подання відповідачем недостовірних даних, які значаться у довідці про заробіток ОСОБА_1 для обчислення пенсії від 01.06.2005  № 46, у ОСОБА_1 виникла переплата пенсії в сумі 122  685, 43 грн. за період з 22.01.2005 по 31.08.2019.
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 10.03.2020 у справі №926/2717/19 у задоволенні позову відмовлено.
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що остаточне рішення щодо відповідності поданих документів для призначення та нарахування пенсії вимогам Закону приймається саме органами Пенсійного фонду. Саме на орган, який призначив пенсію, покладено контрольні функції за дотриманням діючого законодавства при призначенні пенсії та щодо перевірки документів наданих заявником на відповідність відомостей, викладених у цих документах, законам і підзаконним актам, на підставі яких оформляється пенсія, а посадові особи відповідного органу не були позбавлені можливості перевірити обґрунтованість видачі документів, необхідних для обчислення пенсії та достовірність наведених в них даних, проте зазначеного не зробили.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов до висновку, що матеріальна шкода виникла внаслідок неправомірних дій позивача, адже саме ним було прийнято рішення про призначення гр. ОСОБА_1 , встановлений її розмір та проведена безпосередня виплата грошових коштів.
Не погодившись з вказаним рішенням  суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.03.2020 у справі №926/2717/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі.
Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, позивач зазначає, що пунктом 38 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 року № 22-1 передбачено, що орган, який призначає пенсію має право перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість видачі документів, представлених для призначення (перерахунку) пенсії. 
Тобто, законодавчими актами не передбачено обов`язку Пенсійного фонду перевіряти достовірність відомостей, зазначених у документах, які надаються для призначення пенсій, а лише право перевіряти в необхідних випадках обгрунтованість видачі документів, представлених для призначення пенсії. 
В свою чергу за приписами  ч.2 ст.101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" саме підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Оскільки відповідальність за достовірність даних, які викладені у довідці про заробітну плату для обчислення пенсії від 01.06.2005  № 46 несе підприємство, апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права і прийшов до хибних висновків про відсутність підстав для задоволення позову.
Автоматизованою системою документообігу суду справу № 926/2717/19 розподілено до розгляду судді доповідачу Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Кравчук Н.М.  та Плотніцького Б.Д., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2020.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.04.2020 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення  Господарського суду Чернівецької області від 10.03.2020 у справі №926/2717/19 залишено без руху та зобов`язано скаржника протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надати суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановленому Законом України "Про судовий збір" порядку та розмірі.
24.04.2020 до суду від апелянта надійшло клопотання про надання документів, до якого скаржником додано докази сплати судового збору за подання  апеляційної скарги (платіжне доручення №448 від 15.04.2020).
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 відкрито   апеляційне  провадження  за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення  Господарського суду Чернівецької області від 10.03.2020 у справі №926/2717/19 та ухвалено здійснити розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Окрім того, ухвалою суду встановлено строк для подачі відповідачем  відзиву на апеляційну скаргу - до 21.05.2020.
21.05.2020 до суду від Державного підприємства "Хотинське лісове господарство" поступив відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить рішення суду першої інстанції у даній справі залишити без змін з підстав його законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Зокрема, відповідач зазначає, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою. Державне підприємство "Хотинське лісове господарство" безпосередньо не виплачувало підвищену пенсію і жодних нарахувань та  перерахувань коштів не здійснював. Оскільки нарахування та призначення пенсії здійснюється саме органами Пенсійного фонду, відповідальність за помилки працівників позивача не може перекладатись на відповідача.
Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:
Як вбачається з матеріалів справи, 03.03.2005 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1  звернувся до позивача із заявою про призначення пенсії по віку.
01.06.2005   ОСОБА_1 надав позивачу довідку про заробіток для обчислення пенсії №46 від 01.06.2005, видану Хотинським державним лісогосподарським підприємством, правонаступником якого є відповідач, на підставі особових рахунків за період з 1987 року по 1991 рік.
На підставі зазначеної довідки ОСОБА_1  було призначено пенсію у розмірі 546,17 грн. з 22.01.2005, що підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом №159075 від 23.08.2005.
19.04.2019 позивачем  з відома директора ДП "Хотинське лісове господарство"  в присутності головного бухгалтера звірено первинні документи ( особові рахунки за 1987-1991 роки) на предмет відповідності даним, вказаним у довідці про заробітну плату від 01.06.2005 №46 за період роботи ОСОБА_1 з 01.01.1987 по 31.12.1991, за результатами чого складено довідку № 553. 
За результатами вказаної звірки виявлено, що  суми заробітної плати ОСОБА_1 з 01.01.1987 по 31.12.1991,  вказані  у довідці про заробітну плату від 01.06.2005 №46, не відповідають  даним, зазначеним в особових рахунках за цей період, що призвело до завищення сум заробітної плати на 23,85703 грн.   
19.04.2019 відповідачем видано нову довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №320.
27.08.2019 позивачем прийнято рішення № 159075-01 про утримання надміру виплачених сум пенсій, за змістом якої у зв`язку із наданням недостовірної довідки про заробітну плату сума переплати у розмірі  122 685,43 грн., яка утворилась за період з 22.01.2005 по 31.08.2019, підлягає поверненню ОСОБА_1 . При цьому позивачем вирішено у  разі ненадходження від пенсіонера коштів протягом місяця з дня його повідомлення про прийняття цього рішення утримувати переплату в розмірі 20% пенсії щомісячно починаючи з 01.10.2019 до повного погашення.
Про прийняте рішення ОСОБА_1 повідомлено листом, вих. №25071/02-05 від 29.08.2019. Однак, ОСОБА_1 відмовився від сплати згаданих коштів.   
25.09.2019 позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просив вжити заходів щодо повернення переплати пенсії у сумі 122 685,43 грн. у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 відмовляється повернути переплату пенсії в добровільному порядку.
Відповідач листом, вих. №704  від 08.10.2019, відмовився від повернення коштів та просив стягувати частинами переплату з пенсії особи, яка фактично одержала зайву грошову суму.
Вказані обставини слугували підставою для звернення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до Господарського суду Чернівецької області з позовом про стягнення з Державного підприємства "Хотинське лісове господарство" 122 685,43 грн.
Правовою підставою позову зазначено, зокрема, ст. 1166 ЦК України.
Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:
Положеннями ч.ч. 1, 2  ст.15 ЦК України  передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1  ст.16 ЦК України).
Відповідно до ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов`язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди.
Статтею 22 ЦК України  передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди втілено у  статті 1166 ЦК України, відповідно до якої, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача збитків/шкоди є причиною, а збитки/шкода, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.
На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків (шкоди), протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.
Відповідно до  ч.1 ст.50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відповідно до ч.ч.1,2 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги апелянт покликається  на пункт 38 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 року № 22-1, відповідно до якого орган, що призначає пенсію має право, а не  обов`язок в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість видачі документів для призначення (перерахунку) пенсії.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до позивача із заявою про призначення пенсії 03.03.2005 і позивачем було призначено такому пенсію у розмірі 546,17 грн. з 22.01.2005, що підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом №159075 від 23.08.2005.
На момент звернення   ОСОБА_1 з заявою про призначення пенсії та на момент призначення останньому пенсії позивачем  діяв "Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до  Закону України "Про пенсійне забезпечення", затверджений Міністерством праці та соціальної політики України та Пенсійного фонду України № 224/30 від 30.04.2002 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2002 року за № 536/6824.
Відповідно до п.32 вказаного Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
а) перевіряє  правильність  оформлення   заяви   і   подання, відповідність  викладених  у  них  відомостей  про  заявника даним паспорта та документам про стаж;
б) здійснює  попередню  правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів;
в) перевіряє  правильність  копій  з  відповідних документів, фіксує і засвідчує виявлені розходження.
Орган, що   призначає   пенсію,   має   право   вимагати  від підприємств,  установ та організацій,  фізичних осіб  дооформлення прийнятих  і  подання додаткових документів,  а також перевіряти в необхідних випадках обгрунтованість їх видачі. 
Не пізніше 10 днів після надходження всіх необхідних  для призначення пенсії документів орган,  що призначає пенсію, повинен розглянути подані документи та прийняти рішення ( абз.1 п.33. Порядку).
Відповідно до п.38 Порядку право заявників на  одержання  пенсій  встановлюється  на підставі всебічного,  повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
До компетенції органу, що призначає пенсію, входить прийняття рішень про призначення  пенсій,  про  переведення  з  одного  виду пенсії  на  інший,  про  перерахунок  пенсії та поновлення виплати раніше призначеної пенсії тощо.
Таким чином, орган, що призначає пенсію, контролює і перевіряє правильність всіх документів, що подаються та має право вимагати як від підприємств, установ та організацій, так і від фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.    Остаточне рішення щодо відповідності поданих документів для призначення та нарахування пенсії вимогам Закону приймається саме органами Пенсійного фонду. При цьому працівники цих органів Законом зобов`язані    перевірити такі документів та нарахувати і призначити пенсію у відповідному розмірі.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що  відсутній причинний зв`язок між фактом видачі відповідачем довідки про заробіток для обчислення пенсії № 46 від 01.06.2005 та надмірною виплатою сум пенсій ОСОБА_1 в розмірі 122  685,43 грн. за період з 22.01.2005 по 31.08.2019, оскільки остаточне рішення щодо відповідності поданих документів для призначення і нарахування пенсії приймається саме органами    Пенсійного фонду та саме на працівників цих органів покладено обов`язок перевірити такі документи та нарахувати і призначити пенсію у відповідному розмірі.
Враховуючи недоведення позивачем всіх елементів, необхідних для застосування до відповідача деліктної відповідальності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції  про відсутність правових підстав для стягнення переплаченої пенсії з відповідача.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №917/1860/17.
Окрім того, відповідно до ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.
З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.
З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.
Як вбачається з матеріалів справи, 27.08.2019 позивачем прийнято рішення № 159075-01 про утримання надміру виплачених сум пенсій з ОСОБА_1 в розмірі 20% пенсії щомісячно починаючи з 01.10.2019 до повного погашення.
Як зазначено позивачем у позовній заяві, починаючи з 01.10.2019 з ОСОБА_1 утримується по 20% пенсії щомісячно, залишок переплати з урахуванням проведеного утримання у листопаді 2019 року складає 121  999,77 грн.
З огляду на  все викладене вище в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення  Господарського суду Чернівецької області від 10.03.2020 у справі №926/2717/19 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, не можуть слугувати підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду.
Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції  покласти на скаржника в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:
1. Рішення  Господарського суду Чернівецької області від 10.03.2020 у справі №926/2717/19 залишити без змін, апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області  - без задоволення.
2. Постанова набирає законної сили з моменту  прийняття.
3. Порядок і строк оскарження встановлені ст.ст. 288-289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                                                Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                                    Кравчук Н.М.                    

Суддя                                                                                                    Плотніцький Б.Д.