ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року	Львів	Справа № 140/3164/19 пров. № А/857/2534/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Глушка І.В., Матковської З.М., 
при секретарі судового засідання:                              Галаз Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 січня 2020 року (суддя- Денисюк Р.С., ухвалене в м. Луцьк) у справі № 140/3164/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
                                                       ВСТАНОВИВ:
В жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.10.2019 № 0001463302 та № 0001453302.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02 січня 2020 року позов задоволено. 
Не погодившись з прийнятим рішенням суду Головне управління ДПС у Волинській області оскаржило його, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Вважає, що оскаржуване рішення винесене без належного з`ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить його скасувати і прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Як на доводи апеляційної скарги, апелянт посилається, зокрема, на те, що при митному оформленні транспортного засобу, його вартісні показники в Україні були задекларовані недостовірно. Вартість транспортного засобу згідно інвойсу значно нижча, ніж задекларовані в країні відправлення - Литві до країни призначення - України. Також, митний контроль та митне оформлення імпортованих товарів, в тому числі контроль за правильністю визначення їх митної вартості, здійснювались митницею на підставі документів, поданих декларантом. Відтак, правильність визначення митної вартості товарів під час документальної перевірки проведено відповідно до вимог п. 4 ч. 5 ст. 54 МК України.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає доводи апелянта безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним та просить залишити його без змін.
Судом проведено заміну відповідача Головного управління ДФС у Волинській області його процесуальним правонаступником Головним управлінням ДПС у Волинській області.
Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися та явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної  скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна  скарга не підлягає до  задоволення з наступних підстав.
Апеляційним судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що контролюючим органом проведена документальна невиїзна перевірка гр. ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 30.08.2019 №17535/03-20-13-02/2098314121 “Про результати документальної невиїзної перевірки гр. ОСОБА_1 дотримання вимог законодавства України з питань правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування та сплати митних платежів при оформленні товару за митною декларацією від 26.03.2018 №UА205090/2018/02205.
Вказаною перевіркою встановлено порушення гр. ОСОБА_1 пункту 1 статті 49, пункту 2 частини другої статті 52, частини першої статті 257, частини першої статті 295 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI із змінами та доповненнями (далі – МК України); пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755VІ із змінами та доповненнями (далі – ПК України), у результаті чого занижено податкове зобов`язання за митною декларацією №UА205090/2018/02205 від 26.03.2018, яке підлягає перерахуванню до Державного бюджету України на загальну суму 36702,58 грн., в тому числі ввізне мито – 11469,55 грн., податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів – 25233,03 грн.
Як зазначено в акті перевірки, митний орган Республіки Литва на підставі Угоди між Урядом України і Урядом Литовської Республіки про співробітництво у боротьбі з порушеннями митного законодавства та Меморандуму про порядок надання  взаємодопомоги між Державним комітетом України та Митним Департаментом при Міністерстві фінансів Литовської республіки від 18.04.1995, що діє на період цієї Угоди,   звернувся до Державної фіскальної служби України в частині надання адміністративної допомоги щодо підтвердження фактів ввезення на митну територію України та митного оформлення автомобіля марки - RENAULT, модель – MEGAN, номер кузова - НОМЕР_1 .
Митним департаментом Міністерства фінансів Литовської Республіки надані документально підтверджені відомості про фактичну ціну придбання транспортного засобу, що експортований на митну територію України відправником UAB “TD TRANSPORT”. Під час опрацювання та порівняння документів, отриманих від митних органів Литовської Республіки та документів, на підставі яких здійснено митне оформлення на Волинській митниці ДФС за митною декларацією ІМ40ДЕ №UА205090/2018/02205 від 26.03.2018, встановлено заниження митної вартості вищевказаного транспортного засобу на загальну суму 114695,57 грн., в тому числі: автомобіль марки - RENAULT, модель – MEGAN, номер кузова - НОМЕР_1 , що був оформлений на Волинській митниці ДФС за МД №UА205090/2018/02205 від 26.03.2018 на підставі інвойсу від 23.03.2018 № 09-55; митна вартість товару згідно МД країни імпорту – 60412,17 грн.; експортна МД від 23.03.2018 № 18LTKC0100EK007828, інвойс країни-експорту від 23.03.2018 TSC № 0140983; митна вартість товару згідно МД країни експорту – 175107,74 грн.
За результатом порівняння та співставлення відомостей, задекларованих гр. ОСОБА_1 у МД ІМ40ДЕ №UА205090/2018/02205 від 26.03.2018 і супровідних до неї документів та митній декларації, отриманій від уповноважених органів Литовської Республіки, що стосуються експорту транспортного засобу з території іноземної держави встановлено повну ідентичність транспортного засобу, а саме: автомобіль марки - RENAULT, модель – MEGAN, номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна – 1461 см. куб., потужність двигуна – 81 кВт, тип кузова – легковий універсал, кількість місць включаючи водія – 5, колір – сірий, колісна формула – 4/2, виробник – Франція, що оформлений Волинською митницею ДФС за вказаною митною декларацією. Аналогічний номер кузова та характеристики зазначені в експортній митній декларації Литовської Республіки від 23.03.2018 № 18LTKC0100EK007828 на експорт товару в Україну.
Як вбачається з матеріалів справи даний транспортний засіб експортовано з території Литовської Республіки від компанії продавця UAB “TD TRANSPORT” на підставі завіреного договору купівлі-продажу з UAB “TD TRANSPORT” серії TDT № 03648 від 23.03.2018. 
Разом з тим, перевіркою встановлено, що автомобіль, вказаний в отриманих від митних органів Литовської Республіки документах, можна однозначно ідентифікувати як такий, що був оформлений за МД ІМ40ДЕ №UА205090/2018/02205 від 26.03.2018.
Як вірно зазначено судом першої інстанції повна відповідність номерів кузовів за ідентифікаційним номером (VIN-код - це унікальний серійний номер, що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнання кожного механічного транспортного засобу) та інших характеристик автомобіля (співпадають марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, тип двигуна, потужність тощо) із ввезеним та оформленим в Україні дає підстави однозначно ідентифікувати транспортний засіб, як повністю ідентичний товар, митне оформлення якого здійснювалося за МД, що підлягала перевірці та стверджувати, що проданий та оформлений в Республіці Литва на експорт для відправлення в країну призначення - Україну.
Умови поставки в ІМ40ДЕ №UА205090/2018/02205 від 26.03.2018 згідно якої здійснено ввезення товару зазначені Німеччина, згідно завіреної копії рахунку-фактури від 23.03.208 № 09-55, що оформлена Волинською митницею ДФС та наявна в базі даних ПІК АСМО “Інспектор” зазначено Vilnius.
Відповідно до даних експортної декларації Литовської Республіки від 23.03.2018 № 18LTKC0100EK007828 транспортний засіб - автомобіль марки - RENAULT, модель – MEGAN, номер кузова - НОМЕР_1 був оформлений на покупця – громадянина України – ОСОБА_2 , Луцьк АДРЕСА_1 .
Перевіркою встановлено, що при митному оформленні товару його митна вартість в Україні була задекларована недостовірно. Вартість товару нижча, ніж задекларована в країні відправлення - Республіки Литва. Під час перевірки правильності декларування митної вартості товару після їх випуску визначено митну вартість автомобіля марки - RENAULT, модель – MEGAN, номер кузова - НОМЕР_1 в розмірі 175107,74 грн.
Таким чином відповідач вважав, що дані порушення призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 36702,58 грн., в тому числі: ввізне мито – 11469,55 грн., податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів – 25233,03 грн.
На підставі акту перевірки від 30.08.2019 №17535/03-20-13-02/2098314121 ГУ ДФС у Волинській області 04.10.2019 прийняті податкові повідомлення-рішення №0001463302, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності на 14336,94 грн., в тому числі: за податковими зобов`язаннями – 11469,55 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 2867,39 грн. (а.с.14) та №0001453302, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів на 31541,29 грн., в тому числі: за податковими зобов`язаннями – 25233,03 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 6308,26 грн.
Позивач не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями звернувся в суд з даним позовом.
Задовольняючи позов суд першої інстанції зробив висновок, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт порушення позивачем вимог податкового та митного законодавства в частині заниження податкових зобов`язань під час ввезення товару на митну територію України. 
Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на таке.
Частиною 1 статті 7 МК України встановлено порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до статті 272 МК України, підпункту “в” пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України ввезення товарів на митну територію України є об`єктом оподаткування митними платежами - ввізним митом та податком на додану вартість.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 279 МК України базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є: для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів; для товарів, на які законом встановлено специфічні ставки мита, - кількість таких товарів у встановлених законом одиницях виміру.
Відповідно до статті 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.
Згідно пункту 190.1 статті 190 ПК України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
Відповідно до пункту 187.8 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
Як вбачається з матеріалів справи митну вартість імпортованого товару, вказану декларантом позивача у митній декларації №UА205090/2018/02205 від 26.03.2018 визначено за резервним методом. До митної декларації позивачем подано всі документи, необхідні для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість ввезеного для здійснення митного оформлення товару.
Згідно частини 2 статті 351 МК України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі, зокрема, надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Згідно пункту 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.
Підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань під час ввезення товарів на митну територію України може слугувати лише офіційна документально-підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, вартості ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність   поданих документів щодо ввезених товарів і стосуватись зовнішньоекономічних операцій, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, експортна митна декларація від 23.03.2018 № 18LTKC0100EK007828 (інформація отримана від Литовської республіки) стосуються інших зовнішньоекономічних контрактів, по яких позивач не є стороною правовідносин, що свідчить про безпідставність тверджень податкового органу про порушення гр. ОСОБА_1  положень митного та податкового законодавства.
Так по експортній декларації від 23.03.2018 № 18LTKC0100EK007828 товар поставлявся від компанії UAB “TD TRANSPORT”, Marijampole LT до гр. Sergii Vaskin, Luck, Konsakina 12-61.
Частиною 1 статті 49 МК України врегульовано, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 2  статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій   статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять взідомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 1 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Як вірно встановлено судом першої інстанції під час митного контролю уповноважені митні органи, з урахуванням поданих декларантом документів, не мали зауважень до заявленої митної вартості товару, що імортувався гр. ОСОБА_1 . 
Доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, відповідачем не надано.
Таким чином, відповідач не довів належними та допустимими доказами факт порушення позивачем вимог податкового та митного законодавства в частині заниження податкових зобов`язань під час ввезення товару на митну територію України, з огляду на що прийняті за наслідками перевірки позивача податкові повідомлення-рішення від 04.10.2019 № 0001463302 та № 0001453302 підставно визнано протиправними та скасовано.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідно до МД ІМ40ДЕ №UА205090/2018/02205 від 26.03.2018 позивачем здійснено розмитнення ввезеного товару (автомобіля) з вірно обраним методом визначення митної вартості товарів (за резервним методом), проведено оплату коштів на користь нерезидента ОСОБА_3 , на суму зазначену в інвойсі від 23.03.2018 № 09-55, а тому проведення відповідачем донарахувань з податку на додану вартість та ввізного мита є безпідставними та необґрунтованими.
Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №820/305/17. 
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з наведених вище мотивів, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення  Волинського окружного адміністративного суду від 02 січня 2020 року у справі № 140/3164/19 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 17.07.2020