ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6497/20 Справа № 191/1674/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кухар Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року                колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - Варенко О.П.,
суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В., 
за участю секретаря - Василенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  
на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року
у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними,
В С Т А Н О В И Л А:
       
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року заяву ОСОБА_2  про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме, земельну ділянку (пай), площею 5,11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, Славгородська селищна рада, кадастровий номер 1224856200:01:001:0356.
       Не погодившись з такою ухвалою,  ОСОБА_1  звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати, у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.
       В обґрунтування скарги зазначає, що застосований захід забезпечення позову не відповідає вимогам співмірності, крім того, власник земельної ділянки не має повноважень щодо її продажу, тому накладення арешту є безпідставним.
       Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не скористався.
       Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Згідно матеріалам справи, в квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В травні 2020 року ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення його позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме, земельну ділянку (пай), площею 5,11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, Славгородська селищна рада, кадастровий номер 1224856200:01:001:0356. 
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що  існує можливість, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суд, вважав заяву обґрунтованою та доцільною. 
Однак колегія суддів не може погодитись з такими висновками з огляду на наступне.
Згідно копії витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.04.2020 року, фізичній особі ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на праві приватної власності належить земельна ділянка (пай), площею 5,11 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, Славгородська селищна рада, кадастровий номер 1224856200:01:001:0356. 
       Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. 
Метою забезпечення позову, згідно ст.149 ЦПК України, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. 
Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. 
Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. 
Однак захід забезпечення позову, який просить вжити позивач, не є співмірним із предметом спору, а сама заява не містить доказів, які б свідчили про наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову в разі невжиття заходів забезпечення, зокрема, шляхом арешту земельної ділянки.
Крім того, до моменту набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обігу земель сільськогосподарського призначення" відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення заборонено.
Враховуючи вищенаведене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Згідно ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 420,40 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - задовольнити.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року - скасувати і постановити нове судове рішення.
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення його позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 420,40 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: О.П.Варенко 

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова