КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №361/8793/2018                                                                          Головуючий у І інстанції - Сердинський В.С.
апеляційне провадження №22-ц/824/1960/2020                                  Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
21 липня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
за участю секретаря Немудрої Ю.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2019 року 
у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Броварська районна державна адміністрація Київської області про визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з нею матері, яка проживає окремо, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, 
 
встановив:
 
ОСОБА_2  звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 про  визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з нею матері, яка проживає окремо, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 липня 2012 року між ним, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , було укладено шлюб.
Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Подружні стосунки між ним та ОСОБА_1  були припиненні 29 травня 2018 року, через її подружню зраду та нехтування сімейними цінностями. В цей день вона забрала речі і пішла з дому. Малолітні діти залишились проживати з ним.
Через деякий час йому стало відомо, що відповідач проживає на орендованій квартирі в АДРЕСА_1 .
На даний час він протягом восьми місяців самостійно займається вихованням та матеріальним забезпеченням дітей і вони мають всі необхідні умови для повноцінного життя та розвитку.
Їхній старший син, ОСОБА_5 , успішно навчається в першому класі Калинівської загально - освітньої школи і щодо його відвідання школи ніяких зауважень немає, що підтверджується характеристикою, а менший - ОСОБА_6 , відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Сонечко», який також знаходиться в с. Калинівка. Ніяких зауважень від вихователів щодо виконання ним батьківських обов`язків не надходило, що підтверджується відповідною характеристикою.
Крім того, їхні діти з початку навчального року три рази на тиждень відвідують школу сучасної системи рукопашного бою, що підтверджується відповідною довідкою, а також відвідують ДРЦ «ФУТБІК» два рази в тиждень.
Через чотири місяці, після того як відповідач пішла з сім`ї, вона звернулась до органів опіки з заявою про визначення місця проживання їхніх малолітніх дітей з нею, але органом опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області, після детального дослідження умов проживання дітей, відношення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків та інших обставин, які необхідні для забезпечення найкращих інтересів дітей, 09 жовтня 2018 року було прийнято розпорядження № 872, яким визначено місце проживання дітей з позивачем.
12 жовтня 2018 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано.
25 жовтня 2018 року ОСОБА_1 знову звернулась до Служби у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації із заявою, в якій просила визначити графік спілкування її з дітьми, мотивуючи свою заяву тим, що позивач ніби то забороняє їй бачитись з ними, але зазначені обставини не відповідають дійсності, і є безліч доказів, що підтверджують протилежне. Зокрема, відповідач неодноразово забирала дітей зі школи та садочка і проводила з ними час, що підтверджується аудіо-записом розмови по телефону.
Крім того, він жодним чином не забороняв і не забороняє бачитись відповідачу з дітьми, а навпаки сприяє, тому щоб діти з нею спілкувались. Так, у серпні 2018 року діти майже цілий тиждень гостювали у неї на орендованій квартирі.
У зв`язку із виниклою стресовою сімейною ситуацією, у їхнього сина ОСОБА_7 з`явилися психологічні проблеми і тому він вимушений був звернутись до психолога для надання йому допомоги, що підтверджується інформаційною довідкою про психо-емоційний стан і відношення ОСОБА_8 до батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_9 від ІНФОРМАЦІЯ_3 .
З даної довідки психолога вбачається, що психологом, серед іншого, рекомендовано дитині краще зустрічі з мамою проводити виключно в денний час (без сумісного ночування) з метою уникнення травматизації на сексуальному тлі.
Враховуючи зазначені обставини, позивач вимушений був в інтересах психічного здоров`я своїх дітей, просити орган опіки та піклування на певний час призначити зустрічі матері з дітьми лише у денний час, хай навіть ці зустрічі будуть мало не щодня, адже він не міг дозволити, щоб їхнім дітям була завдана якась шкода.
Так, з урахуванням вище викладених обставин та того, що їхні діти щодня з 19:00 відвідують спортивні секції, які зокрема рекомендовані психологом, він подав до органу опіки та піклування заяву, в якій просив визначити наступний час спілкування матері зі своїми дітьми: понеділок - з 13:00 до 17:00, вівторок - з 13:00 до 17:00, середа - з 13:00 до 17:00, четвер - з 13:00 до 17:00, п`ятниця - з 13:00 до 17:00, перша та третя субота місяця з 11:00 до 19:00. Такий графік, зумовлений також тим, що дітям потрібно встигнути переодягнутись, поїсти та вивчити уроки.
Але орган опіки та піклування, розглядаючи заяву позивача, не в повному обсязі дослідив подані в його заяві доводи і прийняв розпорядження № 1033 від 12 грудня 2018 року, яким надав відповідачу право забирати дітей з ночівлею.
Вважає, що дане розпорядження Броварської районної державної адміністрації Київської області не в повному обсязі відповідає інтересам дітей, тому змушений звернутись до суду з відповідним позовом.
Крім того, зазначав, що відповідач після фактичного припинення їхніх відносин, а саме з 29 травня 2018 року, зовсім не приймає участі в матеріальному утриманні дітей, хоча відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Він неодноразово надсилав відповідну вимогу з проханням приймати участь в матеріальному утриманні їхніх дітей, але вона всі вимоги ігнорувала.
Просив суд, визначити ОСОБА_1 наступний час для спілкування з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: понеділок - з 13:00 до 17:00, вівторок - з 13:00 до 17:00, середа - з 13:00 до 17:00, четвер - з 13:00 до 17:00, п`ятниця - з 13:00 до 17:00, перша та третя субота місяця з 11:00 до 19:00. 
Стягнути з ОСОБА_1 аліменти на його користь на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 29 травня 2018 року, стягнути на його користь понесені ним судові витрати в розмірі 32704,80 грн.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2019 року, позов задоволено частково.
Визначено  ОСОБА_1 наступний час для спілкування з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: кожний вівторок та четвер з 13:00 до 17:00, а також перша та третя субота місяця з 11:00 до 19:00.
Стягнуто із ОСОБА_1 , аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітніх синів - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 29 травня 2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття тобто по ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь батька дітей - ОСОБА_2 .
В решті позовних вимог - відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилаються на те, що ухвалюючи рішення на користь позивача в частині, що стосується визначення проживання дітей з батьком, прийняв рішення всупереч положенням ч.1 ст.159 СК України, оскільки під час судового засідання було встановлено, що саме батько чинить перешкоди у спілкуванні матері з дітьми.
Виходячи з предмету спірних відносин, що склались між сторонами справи, суд мав би відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, що стосуються спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, оскільки правових підстав для звернення до суду з таким позовом не було, тому, що на момент звернення до суду вже було рішення органу опіки та піклування і саме позивач чинив перешкоди у спілкуванні дітей з матір`ю.
У частині, що стосується стягнення аліментів на користь батька, відповідач також не погоджується, оскільки вона фактично приймає участь в утриманні дітей.
Під час судового засідання, позивач визнав, що відповідачкою фактично виконувався обов`язок щодо утримання дітей. Він підтвердив, що відповідачем здійснювалось придбання товарів для дітей.
Отже, докази надані стороною відповідача фактично спростовують позицію позивача, що мати не виконує свого обов`язку щодо утримання дітей.
На апеляційну скаргу ОСОБА_2 подав відзив, який обґрунтовував тим, що він жодним чином не бажав позбавити своїх дітей бачитись зі своєю матір`ю, і навіть навпаки, бажав значно розширити її час побачень, заявивши у позові, щоб вони бачились кожного дня, на відміну від рішення органу опіки, яке визначило побачення декілька днів через тиждень.
Основною умовою, яку позивач висував на засіданні органу опіки і піклування, це не залишати дітей у матері на ніч, адже у ОСОБА_1 відсутні умови для ночівлі дітей.
Зазначає, що він не просив суд зобов`язати Броварську районну державну адміністрацію переглянути своє рішення, а після попереднього звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки, він звернувся до суду, щоб саме суд визначив порядок участі матері з дітьми, так як на його думку, орган опіки не в повному обсязі захистив інтереси його дітей.
Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2019 року без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що шлюб між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 було зареєстровано 25 липня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 372.
Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано.
Розпорядженням Броварської районної державної адміністрації Київської області №872 від 09 жовтня 2018 року, визначено місце проживання малолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_2 .
Розпорядженням Броварської районної державної адміністрації Київської області №1033 від 12 грудня 2018 року призначено порядок участі у вихованні малолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з батьком ОСОБА_2 , окремо проживаючій ОСОБА_1 , визначивши такі дні та години побачень з дітьми: перший та третій тиждень місяця з 15.00 години п`ятниці до 19.00 години суботи з ночівлею.
ОСОБА_5 навчається в першому класі Калинівської загально - освітньої школи І-ІІІ ступенів з 03 вересня 2018 року, і щодо його відвідання школи ніяких зауважень немає, що підтверджується характеристикою наданою класним керівником 1-Г класу ОСОБА_10 
ОСОБА_6 з 2017 року по теперішній час відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Сонечко», який також знаходиться в с. Калинівка. Ніяких зауважень від вихователів, щодо виконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків не надходило, що підтверджується відповідною характеристикою.
Крім того, малолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з початку навчального року три рази на тиждень відвідують школу сучасної системи рукопашного бою, що підтверджується відповідною довідкою, а також відвідують ДРЦ «ФУТБІК» два рази в тиждень.
Згідно рекомендацій інформаційної довідки про психологічно-діагностичні консультації з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останньому рекомендовано пройти курс психологічної реабілітації для усунення наслідків стресу, спричиненого сімейною ситуацією, уникати сильних стресів, агресивної поведінки з боку дорослих, активно займатися спортом, проживання дитини з батьком з метою уникнення ретравматизації на сексуальному тлі, зустрічі з мамою проводити виключно у денний час (без сумісного ночування) з метою уникнення ретравматизації на сексуальному тлі, для стабілізації психо - емоційного стану та кращої адаптації дитини до ситуації, яка склалася у сім`ї, вкрай необхідно, щоб хлопчик мав одне місце проживання, мав чіткий режим дня, дбайливе ставлення до емоційних потреб хлопчика, батькам ОСОБА_7 пройти курс батьківського консультування для підвищення батьківської компетентності в індивідуальному підході до вирішення емоційних проблем сина.
Зі змісту акту від 21 червня 2019 року, складеного спеціалістом І категорії Калинівської селищної ради, ОСОБА_12 , вбачається, що позивач у справі перешкоджає відповідачу у спілкуванні з дітьми, вводить в оману працівників органів місцевого самоврядування мотивуючи це тим, що він оскаржує розпорядження Броварської РДА №1033 від 12 грудня 2018 року до суду.
Задовольняючи позов частково та визначаючи ОСОБА_1 час для спілкування з дітьми, а саме: кожний вівторок та четвер з 13:00 до 17:00, а також перша та третя субота місяця з 11:00 до 19:00, суд першої інстанції виходив з того, що такий графік відповідатиме інтересам дітей.
Стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей, суд першої інстанції виходив з того, що участь у вихованні та утриманні дитини повинні приймати двоє батьків.
З висновками суду першої інстанції, в частині визначення ОСОБА_1 часу для спілкування з дітьми, колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.
Верховний Суд у своїй постанові від 01 квітня 2020 року (справа №165/2839/17) зробив наступний правовий висновок.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 158 СК України).
Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, що будь-хто із батьків може звернутися до органу опіки та піклування для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У разі наявності спору про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, зокрема, якщо орган опіки та піклування не визначив способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не виключається вирішення такого спору в судовому порядку незалежно від того, хто з батьків звертається з позовом (той, хто проживає з дитиною, чи той, хто проживає окремо) і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, що є ефективним способом захисту та не суперечить закону.
Разом з тим, в матеріалах справи наявне розпорядження Броварської районної державної адміністрації Київської області №1033 від 12 грудня 2018 року визначено ОСОБА_1 дні та години побачення для участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми синами ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме І, ІІІ тиждень місяця з 15:00 год. п`ятниці до 19:00 год. суботи з ночівлею.
Рекомендовано ОСОБА_2 дотримуватись чинного законодавства України та не чинити перешкоди матері у спілкуванні та вихованні дітей.
Проте, з акту складеного 21 червня 2019 року спеціалістом І категорії Калинівської селищної ради, ОСОБА_12 , вбачається, що позивач у справі перешкоджає відповідачу у спілкуванні з дітьми.
Відповідно до іншої правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року (справа №461/3144/17) зазначено, що згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.
Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.
У разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (частина перша та друга статті 159 СК України).
У вищевказаній постанові також зазначено, що право ініціювати питання про визначення способу участі одного із батьків у вихованні дитини, має право той із подружжя хто проживає окремо, що відповідає положенням статті 159 СК України.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
На вищезазначене суд першої інстанції уваги не звернув, та не врахував, що розпорядження Броварської районної державної адміністрації №1033 від 12 грудня 2018 року є чинним, оскільки позивач відмовився від позовних вимог в частині оскарження вищезазначеного розпорядження і така відмова була прийнята судом, про що свідчить ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2019 року про закриття провадження, яка набрала законної сили.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про наявність підстав для визначення ОСОБА_1 часу для спілкування з її дітьми ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: кожний вівторок та четвер з 13:00 до 17:00, а також перша та третя субота місяця з 11:00 до 19:00.
В решті рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому повинно бути залишеним без змін.
Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 
Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє їх від обов`язків щодо дитини.
За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. 
Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При цьому, у відповідності з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
За правилами ч.1-2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. 
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Підпункт 3, пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до положень статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ним повноліття і являє собою як моральний, так і правовий обов`язок батьків.
Сам факт народження дитини покладає на батьків обов`язки, зокрема, щодо її утримання. Відмови про недостатність коштів у платника аліментів не заслуговують на увагу. У батьків немає і не може бути більшої цінності за дитину, а тому її утримання має домінувати над усіма іншими витратами.
Суди при вирішенні спорів також враховують приховані доходи платника аліментів при визначенні їх розміру і це має відбуватися шляхом врахування витрат, здійснених платником аліментів. Саме за цим показником має визначатися розмір аліментів. Різноманітні аргументи щодо браку коштів у платника аліментів мають сприйматися критично, а до уваги належить брати рівень життя платника аліментів, який слід оцінювати непрямими методами (зокрема, за його витратами та наявністю певного майна).
Принцип врахування лише трудових доходів платника аліментів, не відповідає сучасним реаліям соціально-економічного розвитку суспільства. На даний час у платника аліментів основне джерело доходу не обов`язково пов`язане з працею і при стягненні аліментів слід виходити з оцінки майнового стану платника аліментів, а не з врахування його трудових доходів. Можливість другого з батьків утримувати дитину повинна тлумачитися розширено і не обмежуватися лише наявністю в нього офіційного доходу, але також враховувати фінансування витрат такого з батьків, наявність у нього рухомого і нерухомого майна, його можливість надавати утримання дитині.
Враховуючи вищенаведені норми, а також обставини справи, зважаючи на принцип розумності та справедливості, колегія суддів апеляційного суду вважає визначений судом першої інстанції розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідачки на утримання її дітей, законним та обґрунтованим.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст.7,367,369,374,376,381,382,389 ЦПК України, суд, -
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2019 року в частині визначення ОСОБА_1 часу для спілкування з дітьми скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови виготовлено 22 липня 2020 року.

Суддя-доповідач                                                      К.П. Приходько

Судді                                                                         Т.О. Писана

С.О. Журба