ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4291/20 Справа № 932/15729/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Женеску Е. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
Головуючого – Куценко Т.Р. 
суддів: Макарова М.О., Ткаченко І.Ю. 
за участю секретаря – Синенко Є.А. 
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за апеляційною скаргою 
                                 ОСОБА_1 ,

на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства "Омега Банк", Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кемеко Тетяна Павлівна, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Тараненко Людмила Олексіївна, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарита Миколаївна про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання правочину недійсним, зняття заборони та скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, - 

                                       ВСТАНОВИЛА: 

       У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом. 
       Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року відкрито провадження та призначено у підготовче судове засідання. 
       Разом з позовом позивачка подала заяву про забезпечення позову та просила суд заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження шляхом продажу або реалізації в будь-який спосіб (в тому числі на торгах, аукціонах), державну реєстрацію прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: 
- 69/100 частини нежитлового приміщення АДРЕСА_1 73,3 АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_2 ;
- 500/100 частини нежитлового приміщення АДРЕСА_3 , загальною площею 85,2 АДРЕСА_4 . метри, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_5 та належить ОСОБА_2 ; 
- нежитлове приміщення АДРЕСА_6 61,8 АДРЕСА_7 , яке належить ОСОБА_2 ;
- квартиру АДРЕСА_8 та належить ОСОБА_2 ; 
- квартиру АДРЕСА_9 та належить ОСОБА_2 ; 
- квартиру АДРЕСА_10 та належить ОСОБА_2 ; 
- 31/100 частини нежитлового приміщення АДРЕСА_11 та належить ОСОБА_2 
- приміщення АДРЕСА_12 яка належить ОСОБА_2 ; 
- 50/100 частини приміщення 7, загальною площею 87,2 кв. метри, що знаходиться за адресою, АДРЕСА_13 та належить ОСОБА_2 ; 
- 1/2 частина приміщення 5, загальною площею 89,1 кв. метри, що знаходиться за адресою АДРЕСА_13 та належить ОСОБА_2 .
       Свої вимоги обгрунтовує тим, що предметом спору є правомірність укладених між відповідачем ОСОБА_2 та відповідачами ПАТ "Омега Банк", АТ "Укрсоцбанк", АТ "Украсиббанк", ПАТ "Альфа-Банк" договорів іпотеки в період з 22 серпня 2007 року по 13 серпня 2008 року, а саме з часу проживання однією сім`єю відповідача ОСОБА_2 та позивачки ОСОБА_1 без шлюбу з 19 жовтня 2004 року. Вважає за доцільне застосувати заходи забезпечення позову, оскільки наміри відповідачів звернути стягнення або реалізувати на торгах в межах виконавчого провадження вищевказаного майна призведе до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення її позовних вимог. 
       Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року заяву було задоволено /т.1 а.с. 234-238/.
       06 грудня 2019 року за клопотанням представника Акціонерного товариства "Альфа-Банк" цю ухвалу було скасовано /а.с. 132-136/.
       Своє рішення суд обгрунував тим, що вжиття заходів забезпечення позову має наслідком заборону відчуження арештованого майна, а таким чином порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до Закону України "Про іпотеку" у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникає раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. 
       З ухвалою суду не погодилася ОСОБА_1 яка подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду від 6 грудня 2019 року скасувати посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року судом вжиті зовсім інші заходи забезпечення позову, а саме заборони вчинення певних дій, що передбачено п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, також судом не враховано те, що це майно є об`єктом спільної сумісної власності чоловіка та жінки, які не перебувають у шлюбі між собою і на яке поширюється положення глави 8 Сімейного Кодексу України щодо передачі в іпотеку майна, що було у спільній власності, за відсутності нотаріального посвідчення згоди другого подружжя /а.с. 138-141/.
       АТ "УкрСиббанк" було подано відзив на апеляційну скаргу в якій вони просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін /а.с. 174-180/.
       АТ "Альфа-Банк" було подано пояснення на апеляційну скаргу в якому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення /а.с. 198-204/.
       Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а ухвалу суду залишити без змін, з огляду на наступне.
       Судом встановлено, що у жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства "Омега Банк", Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" та Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання недійсними договори іпотеки, зняття заборони відчуження. 
       В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що з початку 2004 року вона проживала з ОСОБА_2 як чоловік та жінка однією сім`єю, але не перебували у шлюбі. Попередні шлюби вони розірвали, що підтверджується матеріалами справи. 
       Разом вони проживали за адресою АДРЕСА_14 , в якій відповідач був зареєстрований з 29 листопада 1993 року. 
        ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , про що відділом РАЦС ДМУЮ Дніпропетровської області 23 липня 2008 року зроблено актовий запис № 912.
        ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 про що Бабушкінським відділом РАЦС реєстраційної служби ДМУЮ 11 липня 2014 року зроблено актовий запис № 897.
       03 грудня 2007 року ОСОБА_2 укладає з ЗАТ "Альфа-Банк" договір іпотеки, предметом іпотеки є нежитлове приміщення площею 61,8 кв. метри, що знаходить за адресою АДРЕСА_15 , яке належало ОСОБА_2 на підставі рішення третейського суду від 03.09.2007 року, та зареєстровано за ним у КП "ДМБТІ" 09.10.2007 року /а.с.16-19/.
       22.08.2007 року ОСОБА_2 укладає договір іпотеки з ЗАТ "Альфа-Банк" предметом якого є нежитлове приміщення АДРЕСА_16 , та належить ОСОБА_4 на підставі рішення третейського суду від 25 травня 2007 року /а.с. 21-26/.
        22.08.2010 року ОСОБА_2 укладає договір іпотеки з ЗАТ "Альфа-Банк" предметом якого є нежитлове приміщення загальною площею 85,2 кв. метри, що знаходиться за адресою АДРЕСА_17 , яке належить на йому на праві власності на підставі рішення третейського суду від 01.06.2007 року /а.с. 30-34/.
       21.12.2007 року ОСОБА_2 укладає договір іпотеки з АКІБ "УкрСиббанк" предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_18 . Нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тараненко Л.О. було накладено заборону відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна до припинення договору іпотеки, також ОСОБА_2 повідомив, що під час придбання квартири та передачі її в іпотеку в шлюбі не перебуває та не з ким не проживає однією сім`єю без укладення шлюбу /а.с. 185-188/.
       25.01.2008 року ОСОБА_2 укладає договір іпотеки з АКІБ "УкрСиббанк" предметом якого є квартира АДРЕСА_19 . Нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тараненко Л.О. було накладено заборону відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна до припинення договору іпотеки, також ОСОБА_2 повідомив, що під час придбання квартири та передачі її в іпотеку в шлюбі не перебуває та не з ким не проживає однією сім`єю без укладення шлюбу/а.с. 189-191/.
       16.04.2008 року ОСОБА_2 укладає договір іпотеки з АКІБ "УкрСиббанк" предметом якого є квартира АДРЕСА_20 /а.с. 51-53/.
       18.01.2008 року ОСОБА_2 укладає договір іпотеки з АКБ "Укрсоцбанк", предметом якого є квартира АДРЕСА_21 , яка належить ОСОБА_2 на підставі рішення третейського суду від 22.03.2009 року /а.с. 62-63, 64-67/.
       01 квітня 2008 року ВАТ "Сведбанк" укладає з ОСОБА_2 іпотечний договір предметом якого є приміщення АДРЕСА_22 , яке належить йому на підставі рішення третейського суду від 10.12.2007 року /а.с. 81, 82-84/.
       Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2013 року було задоволено позовні вимоги та стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором № 11273774000 від 21 грудня 2007 року в сумі 1 555 716, 14 грн., заборгованість за кредитним договором № 11288340000 від 25 січня 2008 року в сумі 1 333 090, 66 грн. та заборгованість за кредитним договором № 11288373000 від 21.01.2008 року в сумі 70 393, 81 грн., а всього 2 959 200,61 грн.
       19.06.2013 року, відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", Самарським районним судом м. Дніпропетровська був виданий виконавчий лист, який разом з заявою про відкриття виконавчого провадження був направлений для примусового виконання до приватного виконавця Осельського Є.С., який 23.08.2019 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження /а.с. 193-195/.
       Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.
       Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.
Відповідно до положень частини 1 статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. 
Аналіз правових норм глави 10 розділу І ЦПК України, якими врегульовано поняття і порядок забезпечення позову дає можливість зробити висновок про те, що забезпечення позову – це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють протягом строку, встановленого процесуальним законом (частини 7-10 статті 158 ЦПК України). Водночас, підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо, а також обставини, зазначені в частині 13 статті 158 ЦПК України.
       Згідно з п.п. 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року “Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову”, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь – якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.
Відповідно заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову та просить накласти обтяження на предмети іпотеки вже на стадії його примусової реалізації на виконання рішення суду, що набуло законної сили, що свідчить про порушення прав кредитора, як іпотекодержателя та стягувача у виконавчому провадженні та уникнення боржника від виконання рішення суду щодо повернення боргу. 
Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. 
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
За визначенням, наведеним устатті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека-це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. 
Згідно з частинами шостою та сьомоюстатті 3 названого Закону: у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки; пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Оскільки вжиття заходів забезпечення позову має наслідком заборону відчуження арештованого майна, а таким чином порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту наведених приписів Закону України "Про іпотеку" випливає, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно.
Виходячи з викладеного та з урахуванням того, що зміст поданого клопотання про скасування заходів забезпечення позову містить належне обґрунтування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вказаного клопотання.
За таких обставин, оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами ухвали суду, які наведені в її обґрунтування. Також, заявником не надано доказів на спростування мотивів суду та їх необгрунтованості.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       
керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
       Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову - залишити без змін. 
       
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 

Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                І.Ю. Ткаченко                                                                 
                                                                       М.О. Макаров