ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2020 року
м. Харків

Справа № 638/17053/18
Провадження № 22-ц/818/2827/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Хорошевського О.М.
Суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.
за участю секретаря Пузікової Ю.С.
Учасники справи:
позивач - Харківська міська рада
відповідач -  ОСОБА_1 , 
відповідач -  ОСОБА_2 
третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шаульська Наталія Іванівна, 
третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального кругу Подкуйко Тетяна Володимирівна
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу 
заапеляційною скаргою  ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , в особі представника ОСОБА_5 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 27 листопада 2018 року (суддя Цвірюк Д.В.) по справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шаульська Наталія Іванівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального кругу Подкуйко Тетяна Володимирівна про скасування запису про державну реєстрацію та визнання недійсним договору дарування, 
УСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року Харківська міська рада звернулась до суду з позовом в якому просила скасувати в державній реєстрації прав запис про реєстрацію змін до права власності, проведений 19.04.2016 приватним нотаріусом Шаульською Наталією Іванівною, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська область, на підставі рішення: індексний  номер 29324110 на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок літ. «А-1» з обслуговуючими будівлями загальною площею 293,6 кв. м. житловою площею 160,3 що розташований у АДРЕСА_1 ) зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_1 , визнати недійсним Договір дарування, посвідчений 29.07.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Подкуйко Т.В. та зареєстрований у реєстрі за № 524, в частині передачі у власність ОСОБА_2 житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 293,6 кв. м., житловою площею 160,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій Харківська міська рада просить накласти арешт на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 293,6 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 905713363101, що належить ОСОБА_2 ..
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 27 листопада 2018 року задоволено заяву Харківської міської ради про забезпечення позову.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 – ОСОБА_5 , не погоджується з ухвалою якою задоволено заяву про забезпечення позову, просить її скасувати та у задоволенні заяви відмовити.
Посилається на ст. 150 ЦПК України, що  позов забезпечується  накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Скарга містить посилання на те, що Дзержинський районний суд необґрунтовано взяв до уваги доводи Позивача про ускладнення або унеможливлення виконання судового рішення у випадку невжиття заходів забезпечення позову, оскільки спосіб забезпечення позову, який просив застосувати Позивач і який було вжито Дзержинським районним судом міста Харкова, не є співмірним із заявленими позовними вимогами.
Відповідно до статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
За таких обставин, позивач вважає, що можливим відчуженням житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , начебто можуть бути порушені його майнові права, однак ані у заяві про забезпечення позову, ані у навіть позовній заяві не йдеться мова про порушення будь-яких майнових прав позивача на вказаний житловий будинок.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір, який перебуває на розгляді в суді, позивачем оскаржується рішення про державну реєстрацію права власності та договір дарування житлового будинку, захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно безпосередньо пов`язаний з предметом позовних вимог, наявний причинно-наслідковий зв`язок з умовою, що невжиття таких заходів може зробити неможливим виконання рішення суду.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.
Відповідно до п.п. 1, 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
В заяві про забезпечення позову та з урахуванням позовних вимог, Харківська міська рада просила накласти арешт на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 293,6 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 905713363101, що належить ОСОБА_2 , оскільки даний спір виник з приводу скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації серія та номер ХК 142160970935 від 07.04.2016 року, яка була однією з підстав для виникнення права власності у ОСОБА_2 на індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями по АДРЕСА_2 , та оскільки в разі відчуження ОСОБА_2 речових прав на індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями, порушені права Інспекції ДАБК як єдиного органу державної влади уповноваженого на встановлення факту готовності об`єкту до експлуатації та на прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів не будуть відновлені.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не обґрунтовано порушення будь-яких майнових прав на вказаний житловий будинок не можна взяти до уваги, оскільки відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Рішення від 20.11.2015 №7/15 повноваження щодо реалізації державного архітектурно-будівельного контролю на території міста Харкова (в тому числі виконання дозвільних та реєстраційних функцій, прийняття в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти) здійснює Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради. Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської у відповідності до пунктів 1.1, 3.3. Положення про Інспекцію, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 20.11.2015 року № 7/15 є самостійним виконавчим органом, який утворюється Харківською міською радою та діє на правах відділу, та здійснює держаний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації щодо об`єктів, розташованих у межах міста Харкова.

Оскільки спір виник саме із приводу скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, що була однією з підстав для виникнення права власності, яке оскаржується Харківською міською радою як органом, який забезпечує виконання повноважень з питань державного архітектурно-будівельного контролю, а також вживає заходів зі звільнення території м. Харкова від самовільно розміщених об`єктів, судом першої інстанції розглянуто та обґрунтовано задоволено заяву про забезпечення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, та судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. 251, п.1 ч.1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , в особі представника ОСОБА_5 відхилити. 
Ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 27 листопада 2018 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, які продовжуються на строк карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної інфекції «COVID-19», може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Головуючий                                                                              О.М. Хорошевський 
Судді:                                                                                   І.В. Бурлака
                                                                              В.Б. Яцина
Повний текст постанови складено 25 червня 2020 року.