ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1267/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №703/4957/19 Категорія:  	Прилуцький В. О. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю. В. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       19 серпня 2020 року :

м. Черкаси 
Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісова Т.Л.,

учасники справи: 

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

особа, що подала апеляційну скаргу - представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , 
    
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2020 року у складі судді Прилуцького В.О.,   
                   
в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
28 грудня 2019 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на ОСОБА_5 .
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 15 червня 2013 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , який зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області про, що зроблено відповідний актовий запис № 128.
У шлюбі народилася дитина - ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 від 15 лютого 2014 року, яка проживає разом з матір`ю.
Шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано 6 листопада 2019 року, що підтверджується копією рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 6 листопада 2019 року.
Вказує, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Однак, такий рівень позивачка сама забезпечити не взмозі, а тому з батька дитини необхідно стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), так як він працює по трудовому договору у Польщі на будівельному підприємстві та отримує заробітну плату близько 17 000,00 грн. в місяць.
Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 грудня 2019 року і до повноліття дитини. 
Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2020 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи  з 23 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Допущено рішення в частині стягнення аліментів за один місяць до негайного виконання.
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права просив його скасувати та прийняти нове, яким здійснювати стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що відповідач під час ухвалення оскаржуваного рішення і на даний час не працевлаштований, а тому з відповідача необхідно стягувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 грудня 2019 року і до повноліття дитини, а не у частині всіх видів заробітку (доходу).
Судом не встановлено ні заробіток відповідача, ні будь - який інший його дохід. 
Вказує, що суд встановив для відповідача не одне рішення, а фактично три різних рішення сплати аліментів, а саме: виходячи з розміру середньостатистичної заробітної плати жителя Роздільнянського району Одеської області; виходячи з розміру мінімальної заробітної плати; виходячи з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 7 липня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.
Ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 13 липня 2020 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_9 уклали шлюб, який зареєстрували 15 червня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 128. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_9 взяла прізвище чоловіка.
Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.5).
Відповідно до рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 6 листопада 2019 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.4).
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 28 грудня 2019 року уклала шлюб з ОСОБА_5 , про що складено відповідний актовий запис № 293.
Як вбачається із свідоцтва про працю ОСОБА_2 був працевлаштований в Республіці Польща, в місті Краків (ІНФОРМАЦІЯ_2) з 2 грудня 2019 року до 6 лютого 2020 року (а.с.34).
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
Відповідно до статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи  з 23 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, прийшов до вмотивованого та обґрунтованого висновку, виходячи із наступного.
Скаржник, як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції посилається на те, що суд повинен був стягнути з нього аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не в частці від заробітку (доходу).
Однак, колегія суддів не може погодитися з доводами скаржника, оскільки як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з вимогою про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , а саме в частці від доходу відповідача. 
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Як встановлено судом першої інстанції, донька ОСОБА_11 проживає разом з матір`ю ОСОБА_12 . 
Тобто, саме за позивачем закріплено право вибору звернення з позовом про стягнення аліментів з відповідача із зазначенням їх стягнення у твердій грошовій сумі чи у частці від доходу, а тому дані доводи скаржника не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що вимога скаржника про стягнення з нього аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не узгоджена з частиною 3 статті 181 СК України, яка передбачає способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину.
Крім того, скаржник у своїй скарзі вірно вказав, що в разі якщо рішенням суду стягнуто аліменти в розмірі частки, а боржник на момент їх стягнення не працевлаштований, то саме на державного виконавця покладаються обов`язки розрахунку заборгованості згідно статистичних відомостей про середньомісячну, середньооблікову заробітну плату для жителя тої чи іншої місцевості. 
Доводи скаржника стосовно того, що оскаржуваним рішенням визначено фактично три види стягнення є хибними, необґрунтованими та такими, що суперечить змісту рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2020 року.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1261,20 грн. (0,4 розміру, що підлягає сплаті при поданні позову в суді першої інстанції - 840,80 грн., 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви - 1261,20 грн.). Посилання скаржника, як на підставу для звільнення його від сплати судового збору при поданні апеляційної скарги, на п.13 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», як особа, що має статус учасника бойових дій, не може бути прийнято судом, оскільки вказане положення застосовується у справах, пов`язаних з порушенням прав осіб, що стосуються їх статусу саме як учасника бойових дій. З матеріалів справи не вбачається, що вирішення спору стосується порушення прав скаржника, як учасника бойових дій, тому він не звільнений від сплати судового збору на підставі положення пункту 13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір». 
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2020 року у даній справі залишити без змін. 
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1261,20 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді:                   Н. І. Гончар 

                                                                                                                   Ю. В. Сіренко

Т.Л.Фетісова