ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6148/20 Справа № 183/7450/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д. І. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
                суддів         - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 
на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019  ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки. В обґрунтування позову ОСОБА_3 посилалася на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2010 року було розірвано. Від даного шлюбу мають повнолітню дочку – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається на денному відділенні Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка, I рівня акредитації на комерційній формі фінансування. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, незважаючи на те, що є працездатним, отримує регулярні доходи, а тому, має можливість надавати таку допомогу. У зв`язку з наведеним, у позовній заяві ОСОБА_3 просила суд стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки на час навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 051,00 грн. щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення дочкою навчання, а саме – до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.1-2, 19-22).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки — задоволені.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 051,00 грн. (одна тисяча п`ятдесят одна грн. 00 коп.), починаючи з 25.11.2019 року і до закінчення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчання, тобто – до 30.06.2021 р.
Утримання припиняється у разі закінчення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчання.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).
Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (а.с. 61-64).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити (а.с. 65-71).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 14 грудня 1999 року.
Судом також встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла повнолітнього віку.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається на денному відділенні Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка, I рівня акредитації на комерційній формі фінансування. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року, загальна вартість навчання складає 38 716,67 грн., що підтверджується довідкою навчального закладу № 897 від 09 жовтня 2019 року та Договором навчального закладу № 118 від 11 серпня 2017 року.
Судом 1 інстанції також встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.08.2017 року, відповідач ОСОБА_2 був власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який за згодою колишньої дружини (позивача) ОСОБА_3 продав за 49500,00 грн.,
Відповідач ОСОБА_2 є власником нерухомого майна, а саме житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який придбав за 49 000,00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 26.10.2017 року.
Транспортні засоби у відповідача відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості, а також врахував, що відповідач сплачує також аліменти на утримання сина ОСОБА_5 . Зокрема суд зазначив, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
За нормами ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до положень ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Статтею 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
В той же час, законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.
Як роз`яснено у п. 17, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників).

Таким чином, батьки мають обов`язок утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. 

Вирішуючи даний спір по суті, суд першої інстанції врахував матеріальний стан сторін, їх повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а також те, що відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , та відповідно до положень вищенаведених норм Сімейного кодексу України, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, та обґрунтовано визначив суму аліментів, яка підлягає стягненню.
Зокрема задовольняючи позов та стягнувши аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_7 , яка продовжує навчання у розмірі 1051 гривень, місцевий суд взяв до уваги вимоги ст.ст. 182, 200 СК України, врахувавши при цьому можливість відповідача надавати таку допомогу.

Посилання апелянта на те, що на його утриманні перебувають батьки пенсійного віку не звільняє останнього від обов`язку утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.
Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не спростовують обґрунтованих висновків суду, та зводяться до викладення відповідачем обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 263, 264 ЦПК України і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2   – залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2020 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: