П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
13 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/2506/20	
Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойко А.В. та Єщенка О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області далі (ГУПФУ), у якому просив: визнати рішення відповідача №14 від 31 січня року 2020 року про відмову у перерахунку йому пенсії протиправним та скасувати його; визнати дії відповідача по відмові у перерахунку пенсії за вислугу років протиправними; зобов`язати відповідача провести перерахунок та здійснювати виплату пенсії за вислугу років у розмірі 90% від середньомісячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Одеської області №18-2 вих.20 від 08 січня 2020 року, без обмеження її граничного розміру, починаючи з дня звернення за перерахунком пенсії, тобто з 24 січня 2020 року; зобов`язати відповідача сплатити різницю між розміром перерахованої та сплаченої раніше призначеної пенсії за минулі 12 місяців, починаючи з дня звернення за перерахунком пенсії, тобто з 24 січня 2020 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року позов задоволено частково. Суд визнав рішення №14 від 31 січня 2020 року, прийняте Відділом з питань призначення та перерахунків пенсій №19 ГУПФУ про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 протиправним та скасував його; визнав дії ГУПФУ по відмові ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років протиправними; зобов`язав ГУПФУ провести перерахунок та здійснювати виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у розмірі 90% від середньомісячної заробітної плати згідно довідки прокуратури Одеської області №18-2 вих.20 від 08 січня 2020 року, без обмеження її граничного розміру, починаючи з дня звернення за перерахунком пенсії, тобто з 24 січня 2020 року. В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду ГУПФУ подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач працює в органах прокуратури з 27 липня 1998 року по теперішній час.
06 липня 2016 року Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на виконання постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2016 року по справі №523/10202/16а призначило позивачу пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% від місячного заробітку без обмеження граничного розміру та з урахуванням середньомісячної суми виплат за останніх 24 календарних місяці роботи перед зверненням за призначенням пенсії, яка становить 17 405,68 грн. відповідно до довідки прокуратури Одеської області №538 від 06 липня 2016 року про розмір місячного заробітку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №657 працівникам прокуратури збільшено розмір заробітної плати, з якої розраховується розмір пенсії з 01 вересня 2017 року. 
У зв`язку з підвищенням посадових окладів прокурорів позивач отримав довідку прокуратури Одеської області про складові заробітної плати № 18-2вих20 від 08 січня 2020 року.
24 січня 2020 року позивач подав заяву до відповідача про проведення перерахунку пенсії. До заяви додав довідку прокуратури Одеської області про складові заробітної плати №18-2вих20 від 08 січня 2020 року.
За результатами розгляду заяви відповідач прийняв рішення №14 від 31 січня 2020 року про відмову у перерахунку пенсії позивачу за вислугу років. Підставою відмови зазначив те, що на виконання Рішення Конституційного Суду України №7р.(ІІ)/2019 від 13 грудня 2019 року на даний час зміни у ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII не внесені, тому підстави для перерахунку пенсії відсутні. 
Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до рішення Конституційного Суду України №7-р(ІІ)/2019 у позивача виникло право на перерахунок пенсії та ним дотримані вимоги щодо реалізації вказаного права, тому суд прийшов до висновку про зобов`язання провести відповідний перерахунок пенсії без обмеження її розміру з моменту звернення позивача до відповідача з заявою про перерахунок пенсії. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи, а саме прохальної частини апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, а тому з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині.
Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих визначалося статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (далі Закон №1789-ХІІ).
Згідно із ч.1, 2 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.
Частиною 12 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Згідно з ч.17 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
З наведеного вбачається, що станом на час призначення позивачу пенсії порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені у ч.12 та 17 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ та відповідно застосовувались до позивача у діючій редакції.
14 жовтня 2014 року прийнято новий Закон України «Про прокуратуру» №1697-VІІ (далі Закон №1697-VІІ), який набрав чинності з 15 липня 2015 року.
Відповідно до ч.20 ст.86 Закону №1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
13 грудня 2019 року Конституційний Суд України прийняв рішення у справі №7-р(ІІ)2019 за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (Відомості Верховної Ради України, 2015 р., № 2-3, ст. 12) зі змінами.
У вказаному Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що працівник прокуратури, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, набуває право на отримання пенсії. Пенсійне забезпечення таких працівників здійснюється відповідно до статті 86 Закону.
Частина двадцята статті 86 Закону №1697-VІІ в первинній редакції передбачала низку підстав для перерахунку призначених пенсій. Проте згідно з чинною редакцією оспорюваного положення Закону умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури вже не врегульовуються Законом, а повноваження щодо їх визначення делеговано Кабінету Міністрів України. З огляду на це Конституційний Суд України, перевіряючи на відповідність Конституції України положення частини двадцятої статті 86 Закону, виходив із такого.
У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо ролі прокуратури в системі кримінального правосуддя, ухваленій на її 724-му засіданні 6 жовтня 2000 року, № Rec (2000)19 зазначено, що “у країнах, у яких прокуратура є незалежною від уряду, держава має вжити ефективних заходів для того, щоб гарантувати закріплення в законі суті й обсягу незалежності прокуратури” (пункт 14).
Конституційний Суд України у Рішенні від 3 жовтня 2001 року №12-рп/2001 зазначив, що стале забезпечення фінансування судів з метою створення належних умов для їх функціонування та діяльності суддів, а також, зокрема, органів прокуратури, робота яких тісно пов`язана з діяльністю судів, є однією з конституційних гарантій реалізації прав і свобод громадян, їх судового захисту (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).
Рішенням Конституційний Суд України визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 №1697-VІІ зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Положення частини двадцятої статті 86 №1697-VІІ зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Конституційний Суд України також установив наступний порядок виконання свого Рішення: - частина двадцята статті 86 Закону №1697-VІІ зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; - частина двадцята статті 86 Закону №1697-VІІ підлягає застосуванню в первинній редакції: « 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивач у зв`язку з прийняттям Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року у справі №7-р(ІІ)2019 має право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає про протиправність рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання провести перерахунок пенсії без обмеження її розміру.
Так, пенсійний фонд посилався на абз.4 ч.15 ст.86 Закону №1697-VІІ, згідно якого з 01 січня 2018 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України   "Про статус народного депутата України",   "Про державну службу",   "Про судоустрій і статус суддів", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до   Закону України   "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що пенсія позивачу була призначена на підставі постанови Суворовського районного суду м.Одеси від 08 серпня 2016 року по справі №523/10202/16-а, який у цьому рішенні надав оцінку необхідності та правомірності застосування до спірних правовідносин вказаних положень ст.86 Закону №1697-VІІ та вимог  Закону №1789-ХІІ.
Посилання відповідача на абз.6 ч.15 ст.86 Закону №1697-VІІ (друге речення), згідно якого тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки початок спірного періоду по даній справі є 24 січня 2020 року.
Також, доводи щодо застосування в даних спірних правовідносинах абз.6 ч.15 ст.86 Закону №1697-VІІ (перше речення), згідно якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на таке.
Зазначені положення щодо обмеження максимального розміру пенсії були внесені до ч.15 ст.86 Закону №1697-VІІ Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII та набрали чинності з 25 квітня 2015 року (абз.2 п.1 Розділу III. Прикінцевих положень вказаного Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII).
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що питання обмеження розміру пенсії позивача було вирішено постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 08 серпня 2016 року по справі №523/10202/16а, яка набрала законної сили 09 вересня 2016 року та відповідно до якої за позивачем визнане право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% від місячного заробітку без обмеження граничного розміру. 
При цьому, після винесення вказаного судового рішення діюче законодавство, в частині обмеження граничного розміру виплати пенсій та належного до застосування в даних спірних правовідносинах, змін не зазнавало, що свідчить про відсутність факту зміни правового регулювання, внаслідок чого питання про обмеження граничного розміру пенсій могло б бути переоцінене.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду про зобов`язання ГУПФУ здійснити з 24 січня 2020 року перерахунок та виплату без обмеження граничного розміру ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ (у редакції, що діяла на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати (грошового забезпечення) на підставі довідки прокуратури Одеської області № 18-2 вих.20 від 08 січня 2020 року.
Крім того, колегія суддів встановила, що прокуратурою Одеської області позивачу видана довідка №18-2 вих.20 від 08 січня 2020 року про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій призначених згідно Закону України «Про прокуратуру», за відповідною посадою заступник начальника відділу організації представництва в суді прокуратури Одеської області.
Саме на підставі зазначеної довідки позивач і просив перерахувати йому пенсію у зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Посилання апелянта на листи Офісу Генерального прокурора від 18 лютого 2020 року №21-698вих20 та Міністерства соціальної політики від 21 лютого 2020 року №1690/0/2-20, у яких запропоновано затвердити порядок дій щодо перерахунку пенсії, колегія суддів відхиляє, оскільки, по-перше, вказані листи носять виключно рекомендаційний характер, не є нормативно-правовими актами та, відповідно, джерелами права, та по-друге, вони видані після винесення оскаржуваного рішення про відмову у здійсненні перерахунку пенсі, а тому відповідач у спірних правовідносинах не міг керуватись їх змістом.
З огляду на викладені обставини, оскаржуване рішення ГУПФУ №14 від 31 січня року 2020 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 є протиправним та правомірно скасовано судом першої інстанції, а позовні вимоги у досліджуваній частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Федусик А.Г.	
Судді	    	Бойко А.В.    Єщенко О.В.