КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
4 серпня 2020  року                                                                             м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду                                  Васильєва М.А., 
за участю:
особи, яка притягнута до
адміністративної відповідальності,                                                              ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 10 червня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працює, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого                            ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, 
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 28 березня 2020 року о 21 год 15 хв. керував транспортним засобом - автомобілем марки «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Києві по бул. Вернадського 87 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожними рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Не погоджуючись з постановою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, задовольнити апеляційні вимоги.
Зазначає про те, що рішення суду є неправомірним, оскільки він нікуди не їхав, автомобіль просто стояв, свідків по справі не можуть засвідчити, що хтось рухався на автомобілі, бо свідки підписали протокол зі слів працівників поліції, а поліціянти є зацікавленими особами.
 
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги, пояснивши, що він не заперечує, що вживав алкоголь з товаришем, але автомобілем він не керував, автомобіль нікуди не рухався. Власник автомобіля був поруч на пасажирському сидінні, і вони просто сиділи в автомобілі.  
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , опитавши працівника Святошинського РВ УПО в м. Києві ОСОБА_4, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав. 
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
 
                Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
 
Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані. 
 
Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції  послався на наявні у справі та досліджені докази, а саме: відомості, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , відповідно до якого встановлені обставини вчинення                          ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, пояснення свідків, відеозапис з нагрудної камери поліцейського з місця пригоди, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п. 2.5  ПДР України, що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 18-22).
 
З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції.
 
                Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
 
          Згідно з положеннями ст. 2.9 ПДР України водієві забороняється  керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.
 
Постановою    Кабінету    Міністрів     України   № 1103 від 17 грудня 2008 року затверджений Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,  що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який діє на даний час, з урахуванням внесених до нього змін.
 
                Так згідно із вказаним Порядком огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких поліцейського  є  підстави  вважати,  що  вони перебувають у стані алкогольного,  наркотичного  чи  іншого  сп`яніння або під впливом лікарських  препаратів,  що  знижують  увагу  та швидкість реакції,  згідно  з  ознаками  такого  стану, установленими МОЗ і МВС. 
 
        Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони
здоров`я України 9 листопада 2015  року за  № 1452/735 затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.
        Вказаною Інструкцією визначено, що ознаками алкогольного сп`яніння є:
·                    запах алкоголю з порожнини рота;
·                    порушення координації рухів;
·                    порушення мови;
·                    виражене тремтіння пальців рук;
·                    різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
·                    поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Розділу 1 Інструкції).
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 541162 від 28 березня 2020 року, ОСОБА_1 28 березня 2020 року о 21.15 год. в м. Києві по                       вул. Вернадського, 87, керував транспортним засобом Фольксваген державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив                                                       п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1), тобто, працівниками поліції у ОСОБА_1 були встановлені ознаки алкогольного сп`яніння, які не заперечувались і самим ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції.
 
       Однак, відповідальність за ч. 1  ст. 130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів,  та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
                Чинне законодавство, в т.ч. й ПДР України, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». 
                Таке визначення наведене у  п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України  «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні                    правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року (із змінами),  відповідно до якого відповідальність за ст. 130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у  стані  алкогольного,  наркотичного  чи іншого сп`яніння або під впливом  лікарських  препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
                Керування транспортним засобом  слід  розуміти  як  виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час  навчання  учнів-водіїв,  незалежно  від  того,  керує   особа транспортним  засобом,  який рухається своїм ходом чи за допомогою 
буксирування.
                Для притягнення   до   відповідальності   за   ст.  130  КпАП  не  має  значення,  протягом якого часу особа, яка перебуває  у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що  знижують  її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.  Правопорушення  вважають закінченим з того моменту, коли він  почав  рухатись.       
 
Опитаний в суді апеляційної інстанції працівник Святошинського РВ УПО в м. Києві ОСОБА_4 пояснив, що 28 березня 2020 року він перебував в наряді 473 Ввечері отримали виклик про спрацювання сигналізації в теплопункті по вул. Вернадського, 187-а, в м. Києві. Коли під`їхали до теплопункту та подивились все, з`ясувалось, що все закрито. Постоявши трохи біля теплопункту, звернули увагу на трьох чоловіків, які знаходились на дитячому майданчику. Поводили вони себе трохи дивно, перебували у стані алкогольного сп`яніння. Хвилин через 10-15 двоє чоловіків   сіли у припаркований недалеко від дитячої площадки автомобіль,  який стояв н асфальті на парковці біля будинку, а третій чоловік пішов в інший бік. Автомобіль завівся та почав рух на маленькій швидкості у бік дитячої площадки. Проїхавши 3-4 метри, автомобіль заїхав на бордюр та зупинився. Після цього він ( ОСОБА_4 ) з двома напарниками побігли до автомобіля та зупинили його. За кермом автомобіля був чоловік, який зараз знаходиться в апеляційному суді. У зв`язку з цим він ( ОСОБА_4 ) викликав патрульну поліцію. Коли приїхали працівники УПП, на прохання останніх він написав рапорт щодо обставин події та повідомив, що є відео. Однак, працівник поліції повідомив йому, що відео не потрібно, достатньо рапорту. Перед апеляційним судом він намагався з`ясувати, чи є відео, яке вони тоді знімали, але йому повідомили у відділі, що відео зберігається тільки місяць. Підстав обмовляти ОСОБА_1 у нього немає. 
 
Пояснення ОСОБА_4 підтверджуються даними, зазначеними у його рапорті  від 28 березня 2020 року на ім`я начальника Святошинського УП ГУ НП у м. Києві (ас. 4). Також  обставини того, що ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння,  керував транспортним засобом, а особа, яка є власником автомобіля та перебувала з ним в автомобілі також  у стані алкогольного сп`яніння, передала ОСОБА_1 керування  транспортним засобом, підтверджуються і відеозаписом подій, який наявний у матеріалах справи. 
 
Окрім того, з переглянутого відеозапису вбачається, що інспектор патрульної поліції підходить до автомобіля, за кермом якого перебуває ОСОБА_1 .  Виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на  встановлення стану алкогольного сп`яніння на місця або в медичному закладі у лікаря нарколога. ОСОБА_1 заперечує, зазначаючи, що не керував транспортним засобом. Працівник поліції вказані вимоги повторює в присутності двох свідків, які були запрошені, однак,                 ОСОБА_1 повторно відмовляється від проходження будь-якого огляду на стан сп`яніння, зазначаючи, що він не керував транспортним засобом (ас. 5). 
 
Відеозаписом подій, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, зафіксовано  обставини відмови ОСОБА_1 від проходження у передбаченому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Вказаним відеозаписом також  спростовуються  доводи апеляційної скарги про те, що  він не керував транспортним засобом у вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові час та місці.
 
        Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
З наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_1 , як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння,  відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому  законом порядку огляд  з метою встановлення стану  сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1  ст. 130 КУпАП.
 
За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, постанова місцевого суду є законною, вмотивованою, обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_1  не підлягає до задоволення. 
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, - 
П О С Т А Н О В И Л А :
Постанову Святошинського районного суду м. Києва від10 червня2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік  - залишити без змін,  апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - без задоволення.
 
Постанова оскарженню не підлягає.

                Суддя
Київського апеляційного суду                                                                                                      М.А. Васильєва