ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 вересня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/1979/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
          суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року (суддя - Новікова І.В.) у справі №280/1979/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нет-Строй Груп» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, -

                                            в с т а н о в и В :
       
ТОВ «Нет-Строй Груп» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення від 17.01.2020 №0003494905/826 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, в частині визначення штрафу у сумі 7045,88 грн. та нарахування пені у розмірі 387,52 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що спірне рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, в частині, що оскаржується, є протиправним та не обґрунтованим. Неправомірність оскаржуваного рішення позивач пов`язував з тим, що єдиний внесок дійсно був сплачений позивачем з порушенням законодавчо встановлених строків, проте, з незалежних від позивача обставин та за відсутності вини останнього. Позивач зазначав те, що ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 14.08.2019 по справі №757/43019/19-к накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках ТОВ "Нет-Строй Груп", у зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості здійснити перерахування єдиного внеску. Вказував, що ухвалою Печерського районного суду від 10.09.2019 по справі №757/46747/19-к було скасовано накладений ухвалою суду від 14.08.2019 арешт, у зв`язку з відсутністю підстав для його застосування. Позивач посилався на те, що не мав інших банківських рахунків, ніж ті на які за судовим рішенням було накладено арешт, у зв`язку з чим сплату єдиного внеску провів одразу після розблокування наявних банківських рахунків. Вважав, що оскільки відсутня вина позивача у несвоєчасній сплаті єдиного внеску, то відповідно і відсутні підстави для накладення на позивача штрафних санкцій.
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року позов задоволено.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що застосування до платника податків (зборів) штрафних санкцій можливе лише за наявності його вини у несвоєчасній сплаті податків (зборів). Встановивши те, що несвоєчасна сплата ЄСВ стала наслідком не дій чи бездіяльності позивача, а наслідком накладеного судом арешту на кошти
платника ЄСВ, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування до позивача спірних штрафних санкцій.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено граничні строки для сплати ЄСВ. Наслідком порушення таких строків є застосування до платника штрафу та нарахування пені. Отже, як зазначає відповідач, сам факт порушення строків сплати ЄСВ, незалежно від причини, є підставою для застосування спірних штрафних санкцій.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.
Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 17.01.2020 ГУ ДПС у Запорізькій області прийнято рішення №0003494905/826 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 8341,33 грн. та нараховано пеню в розмірі 394,00 грн.
Не погодившись з правомірністю прийняття спірного рішення, позивач оскаржив його в адміністративному порядку до ДПС України. Рішенням ДПС України від 05.03.2020 №8459/6/99-00-08-06-01-06 спірне рішення залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.
Вказане рішення відповідача позивачем оскаржено у судовому порядку, в частині застосування штрафних санкцій на суму 7045,88 грн. та нарахування пені у розмірі 387,52 грн.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.
Так встановлені обставини справи свідчать про те, що спірні штрафні санкції (штраф та пеня) застосовані до позивача з огляду на позицію контролюючого органу про те, що позивачем несвоєчасно сплачено ЄСВ за серпень 2019 року.
Суд першої інстанції, з огляду на положення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», погодився з позицією відповідача про несвоєчасність сплати позивачем ЄСВ за серпень 2019 року та обґрунтовано зазначив, що позивач мав обов`язок сплатити єдиний внесок за серпень 2019 року до 20.09.2019р., проте такий внесок було сплачено лише 01.10.2019р.
Погодився суд першої інстанції і з позицією контролюючого органу про те, що за загальним правилом порушення строків сплати єдиного внеску є підставою для застосування до платника штрафу у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування») та нарахування пені з розрахунку 0,1% суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч.10 ст.25 вказаного Закону).
В той же час суд першої інстанції правильно виходив з того, що з метою застосування до платника єдиного внеску штрафних санкцій та нарахування пені обов`язковому з`ясуванню підлягає встановлення наявності вини платника, що призвела до несплати/несвоєчасної сплати єдиного внеску.
Встановлені у цій справі обставини справи свідчать про те, що ухвалою Печерського районного суду м.   Києва від 14.08.2019 по справі №757/43019/19-к накладено арешт на грошові кошти, які обліковуються на рахунках:
№ НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 які належать ТОВ "Нет-строй груп" (код ЄДРПОУ 41074388), відкриті в Запорізьке РУ АТ КБ "Приватбанк" (МФО 313399, код ЄДРПОУ 14360570, юридична адреса: м.Київ, вул.Грушевського, 1Д);
№ НОМЕР_5 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , які належать ТОВ "Нет-строй груп" (Код ЄДРПОУ 41074388), відкриті в АТ "Кредобанк" (МФО 325365, код ЄДРПОУ 09807862, юридична адреса: м.Львів вул.Сахарова,78).
Також, зазначеною ухвалою суду заборонено позивачу використовувати або будь-яким чином відчужувати зазначене майно.
Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, з 14.08.2019 позивач фактично втратив право розпоряджатись власними коштами розміщеними на вищезазначених рахунках, у зв`язку із накладенням на них арешту за рішенням суду, що унеможливило сплату єдиного внеску у строки визначені Законом.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 10.09.2019 по справі №757/46747/19-к визнано накладений арешт необґрунтованим та скасовано його.
Після отримання вказаної ухвали суду та фактичного зняття арешту з рахунків, позивачем сплачено єдиний внесок у визначеному Законом розмірі.
Встановивши зазначені обставини справи, суд першої інстанції правильно виходив з того, що несплата єдиного внеску відбулась не з вини позивача, а у зв`язку із накладанням арешту на грошові кошти розміщені на рахунках позивача, що в свою чергу перешкодило своєчасному виконанню обов`язку по сплаті єдиного внеску.
З цих підстав суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в діях позивача відсутня протиправна дія/бездіяльність спрямована на ухилення від сплати єдиного внеску, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску за серпень 2019 року.
Вказані висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються. Аргументи відповідача про те, що сам факт несвоєчасної сплати єдиного внеску є безумовною підставою для застосування штрафних санкцій, не узгоджуються з положеннями законодавства, оскільки така фінансова відповідальність може застосовуватися лише за наявності вини платника єдиного внеску.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року у справі №280/1979/20 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 04.09.2020р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк