Постанова                            
Іменем України
 
16 червня 2020 року                      
м. Київ
 
справа № 577/3476/19
провадження № 61-5283св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - Орган опіки та піклування Конотопської міської ради Сумської області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Собини О. І., Ткачук С. С., Орлова І. В.
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА 
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Конотопської міської ради Сумської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі батька у вихованні дитини.
Позовні вимоги мотивовані тим, що з 11 січня 2017 року він перебував у шлюбі 
з ОСОБА_2 . Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 березня 2019 року шлюб між ним та відповідачем розірвано, малолітнього сина залишено проживати разом із матір`ю, яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Він дуже любить свого малолітнього сина, намагається приймати участь у його вихованні, але у них з відповідачем почали виникати постійні суперечки і непорозуміння щодо його участі як батька у вихованні дитини. Він є працездатним, матеріально забезпечений, має на праві власності житловий будинок, де створені усі умови для проживання, розвитку та виховання малолітнього сина з урахуванням його віку.
У зв`язку з наведеним просив визначити спосіб участі у вихованні малолітнього сина - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом:
- зустрічей з дитиною кожного тижня з 10:00 суботи до 10:00 неділі за місцем його проживання за відсутності ОСОБА_2 з покладенням на нього обов`язку забрати дитину до місця його проживання та повернути її за місцем проживання з матір`ю ОСОБА_2 ;
- зустрічей з дитиною у дні народження або наступний вихідний день після них (субота чи неділя) - його ІНФОРМАЦІЯ_3, баби по лінії батька дитини ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , діда по лінії батька дитини ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_5, тітки по лінії батька дитини ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_6, з 10:00 ранку до 10:00 наступного дня за відсутності ОСОБА_2 з покладенням на нього обов`язку забрати дитину до місця його проживання та повернути її за місцем проживання з матір`ю ОСОБА_2 ;
- зустрічей з дитиною щороку у літній період протягом 14 днів для оздоровчого відпочинку за відсутності ОСОБА_2 з покладанням на нього обов`язку забрати дитину та повернути її за місцем проживання з матір`ю ОСОБА_2 ;
- безперешкодно відвідувати дитину під час її хвороби за місцем її перебування;
- зобов`язати ОСОБА_2 не чинити будь-яких перешкод у його спілкуванні 
з малолітнім сином ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- дотримуватися визначеного судом способу його участі у вихованні дитини.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2019 року позов задоволено частково.
Визначено спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зустрічей з сином до досягнення дитиною чотирьохрічного віку: кожної середи та суботи з 10:00 до 13:00, зустрічі проводити за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_2 та без її присутності.
Після досягнення дитиною чотирьохрічного віку: щотижня з 10:00 суботи до 10:00 неділі зустрічі проводити за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_2 та без її присутності.
Після досягнення дитиною шестирічного віку щороку під час літніх канікул 
з 15 липня до 28 липня без присутності матері ОСОБА_2 та за попередньою домовленістю з нею.
Якщо батько не зможе у визначений час спілкуватись з дитиною, то інший час для спілкування з сином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визначають за спільною згодою.
Безперешкодно відвідувати батьком ОСОБА_1 сина ОСОБА_3 під час хвороби по місцю перебування дитини.
Зобов`язано ОСОБА_1 забезпечити перевезення малолітнього сина ОСОБА_3 з місця його проживання до місця проведення зустрічей з дитиною та забезпечити перевезення дитини після побачень з батьком до місця проживання ОСОБА_3 .
Зобов`язано ОСОБА_1 не порушувати графіку побачення, приділяти дитині увагу та турботу, виховувати її, матеріально допомагати.
Зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати зустрічам та спілкуванню батька ОСОБА_1 з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд першої інстанції керувався тим, що з урахуванням висновку органу опіки та піклування саме такі способи участі батька у вихованні малолітнього сина будуть забезпечувати інтереси дитини та враховувати інтереси його батька, який проживає окремо і має право на особисте спілкування з ним, за відсутності матері дитини.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Сумського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2019 року змінено в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення порядку участі 
у вихованні дитини, викладено резолютивну частину рішення в такій редакції:
«Позов задовольнити частково.
Встановити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом надання систематичних побачень з дитиною кожної середи та суботи місяця з 10:00 до 13:00 з урахуванням стану здоров`я дитини, в місцях визначених за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_2 , всі побачення проводити у присутності матері дитини.
У разі відсутності можливості спілкування ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у визначений час, то інший час для спілкування з сином визначається за попередньою домовленістю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні 
з малолітнім сином ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Апеляційний суд, визначаючи способи участі батька у вихованні дитини 
у присутності матері дитини, керувався тим, що висновок органу опіки та піклування є недостатньо обґрунтований та не повністю відповідає інтересам дитини. Зокрема, зазначив, що на час розгляду справи дитини не досягла трирічного віку, майже рік мешкає окремо від батька, дуже прив`язаний до матері і емоційно реагує на її відсутність, малолітня дитина не відвідує жоден навчальний заклад, отже у неї відсутній період літніх канікул. Апеляційний суд врахував вік дитини,  неприязні відносини між батьками, прив`язаність дитини до матері, а також відсутність доказів того, що побачення дитини з батьком 
у відсутність матері, а також їх спільний відпочинок, не буде провокувати 
у дитини психоемоційний стрес, який може вплинути на поведінку дитини, стан її здоров`я та відносини з оточенням та у родині, якнайкраще сприятиме інтересам дитини. Крім того, суд апеляційної інстанції не погодився з висновком органу опіки та піклування щодо визначеного способу участі батька у вихованні дитини по досягненню нею чотирирічного та шестирічного віку, оскільки протягом такого тривалого час можуть змінитися обставини, пов`язані з її здоров`ям, відвідуванням дошкільних та шкільних дитячих закладів, а також дитина досягне такого віку, коли вже здатна буде сформулювати свої власні погляди щодо свого спілкування з батьками, а тому матиме право вільно висловити їх і цим поглядам має приділятись належна увага як батьками, так і посадовими особами при вирішенні питань, що стосуються її особисто. Таке право дитини на врахування її думки при вирішенні питання, що стосуються її життя закріплене 
у статті 12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) та у статті 171 Сімейного кодексу України (далі - СК України).
Аргументи учасників справи
У березні 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Сумського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просив оскаржене судове рішення скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року у справі № 619/3051/17.
Касаційну скаргу мотивовано тим, що апеляційний суд без жодних на те доказів щодо особливості психологічного стану дитини та стану його здоров`я, неправомірно визначив, що його зустрічі з малолітнім сином повинні бути 
в присутності відповідача і в місцях, визначених за погодженням із нею. На його думку, таке судове рішення грубо порушує інтереси дитини. Належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали його право на спілкування із малолітнім сином, чи обставини, які б свідчили про його спілкування з сином, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало його побачення з дитиною у присутності матері чи інших осіб, судом апеляційної інстанції не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять. 
У травня 2020 року  ОСОБА_2 подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, оскаржене судове рішення - без змін, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги.
Рух справи
Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
У постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року у справі № 619/3051/17, на яку посилається ОСОБА_1 , зазначено: «суд апеляційної інстанції надав належну правову оцінку вказаним доводам та обґрунтовано дійшов висновку про встановлення порядку спілкування батька з дитиною без участі матері, оскільки установлено, що позивач, який є батьком дитини, піклується про сина та любить його, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, позитивно характеризується, є матеріально-забезпеченою людиною, має постійне місце роботи та має належні житлові умови. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які 
б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з сином, яке перешкоджало 
б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало його побачення з дитиною 
у присутності інших осіб, судом апеляційної інстанції не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять. Крім того, судом установлено, що ОСОБА_5 чинить перешкоди ОСОБА_4 у спілкуванні з їхньою спільною дитиною, тому ухвалюючи рішення виходив з того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, 
а тому визначив спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина, що не суперечить інтересам дитини».
У справі, яка переглядається, суди встановили, що сторони перебували у шлюбі з 11 січня 2017 року, у сторін є малолітній син ОСОБА_3 , який народився 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є позивач у справі.
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 березня 2019 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати з ОСОБА_2 .
Позивач та малолітній син ОСОБА_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач є власником 77/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач є працездатним і зареєстрований як фізична особа-підприємець.
Відповідач та її малолітній син фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 . разом із батьками відповідача.
Згідно акту обстеження умов проживання від 07 серпня 2019 року умови проживання у будинку за адресою: АДРЕСА_3 добрі, в будинку чисто, прибрано, затишно. Будинок оснащений необхідними меблями та технікою сучасного зразка. За цією адресою проживає та зареєстрований ОСОБА_1 , ОСОБА_3 зареєстрований, але не проживає.
Згідно акту обстеження умов проживання від 08 серпня 2019 року проведено обстеження за адресою: АДРЕСА_1 , умови проживання добрі, у  будинку чисто, прибрано, будинок оснащений необхідними меблями та технікою сучасного зразка. Продукти харчування 
в достатній кількості. Місце для відпочинку та проведення дозвілля обладнане належним чином, одяг, взуття, іграшки, розвивальні книги в наявності та 
в достатній кількості. За цією адресою проживають та зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_14 , проживають ОСОБА_15 та ОСОБА_3 .
Згідно з висновком органу опіки та піклування Конотопської міської ради від 02 вересня 2019 року № 0114/1092 визначено наступний порядок зустрічей батька ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: до досягнення дитиною чотирьохрічного віку кожної середи та суботи з 10:00 до 13:00. Після досягнення дитиною чотирьохрічного віку щотижня з 10:00 суботи до 10:00 неділі. Такі зустрічі проводити за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, ОСОБА_2 , те без її присутності. Після досягнення дитиною шестирічного віку під час літніх канікул з 15 липня до 28 липня без присутності матері - ОСОБА_2 та за попередньою домовленістю з нею. Якщо батько не зможе у визначений час спілкуватись з дитиною, то інший час для спілкування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визначають за спільною згодою. Безперешкодне відвідування ОСОБА_1 сина ОСОБА_3 під час хвороби по місцю перебування дитини. Зобов`язати ОСОБА_1 забезпечити перевезення малолітнього сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , з місця його проживання до місця проведення зустрічей з дитиною, та забезпечити перевезення дитини після побачень з батьком до місця проживання ОСОБА_3 . Зобов`язати ОСОБА_1 не порушувати графіку побачення, приділяти дитині увагу та турботу, виховувати її, матеріально допомагати. Зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати зустрічам та спілкуванню батька - ОСОБА_1 
з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З психолого-педагогічної характеристики малолітнього ОСОБА_3 вбачається, що він відвідує заняття в ДЦ «Лімпопо» з кінця 2018 року і розвивається в межах вікової групи. В той же час, він легко іде на контакт з дорослими лише 
в присутності мами і у нього спостерігається емоційні реакції при «зникненні» мами з поля зору. Дитина відчуває порушення емоційної близькості в родині через зміну відносин між членами родини.
Після припинення спільного проживання між сторонами склалися неприязні відносини і хоча відповідач і не чинить перешкоди позивачу у спілкуванні 
з малолітнім сином, про що свідчать копії її sms-повідомлень позивачу у справі, в той же час вони не можуть в добровільному порядку вирішити питання тривалості таких зустрічей з малолітнім сином та позивач наполягає на тому, щоб такі зустрічі відбувались за відсутності матері дитини.
Дитина оглядалась декілька разів педіатром з приводу алергічного дерматиту 
і йому призначалось лікування та він потребує гіпоалергічної дієти.
Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону 
і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції).
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, 
№ 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою 
є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Згідно з частиною шостою статті 19 СК України  суд може не погодитися 
з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечать інтересам дитини.
Частинами другою третьою статті 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися 
з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до частин другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що той з батьків, який проживає окремо від дітей має право на особисте спілкування з ними, 
а інший не має права перешкоджати йому спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. При визначенні способів участі одного з батьків у вихованні дитини пріоритетним є врахування найкращих інтересів дитини.
Отже, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи 
в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини. 
Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів зробив обґрунтований висновок про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , при цьому врахував вік та стан здоров?я дитини, 
а також належно оцінив висновок органу опіки та піклування в сукупності 
з іншими доказами, частково з ним не погодивсяз урахуванням вимог частини шостої статті 19 СК України та виходячи з найкращих інтересів дитини.
За таких обставин суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок, що побачення позивача з малолітньою дитиною необхідно обумовити в присутності матері (відповідача) в місцях, визначених за попередньою домовленістю з нею.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Посилання ОСОБА_1 на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року у справі № 619/3051/17, не свідчить, що суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування такого висновку у подібних правовідносинах, оскільки висновки суду касаційної інстанції у наведеній справі зроблені за встановлення інших фактичних обставин.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, постанову суду апеляційної інстанції ? без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Сумського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                              Є. В. Краснощоков 
 
І. О. Дундар
 
В. І. Крат