Справа №592/10900/19 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Фоменко І. М.	
Номер провадження 33/816/3/20 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  124 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , її захисника Вдовіченка О.Л. та потерпілого ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 вересня 2019 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча в АДРЕСА_1 , 

визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. 

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384,20 грн., - 

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, 09.07.2019 року в м. Суми по вул. Героїв Небесної Сотні, поблизу будинку №12, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , повертаючи ліворуч, не надала перевагу в русі автомобілю, що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 219060 ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 16.13 ПДР України та скоїла правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просила постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 вересня 2019 року, скасувати, а  провадження у справі відносно неї закрити.
В обґрунтування своїх вимог апелянт наголошувала на незаконності та необґрунтованості постанови судді, оскільки докази її вини у вчиненні адміністративного правопорушення відсутні, а викладені в протоколі обставини не відповідають фактичним обставинам справи. ОСОБА_1 категорично заперечує свою вину у вчиненому та вказує на те, що автомобіль під керування ОСОБА_2 рухався зі швидкістю більше 80 км/год. та скоїв наїзд на належний їй автомобіль, який в момент зіткнення перебував в нерухомому стані, її зупинка була миттєва та короткочасна. Нерухомість її автомобіля була забезпечена натиском на гальма, дорожня розмітка, на цій ділянці дороги, взагалі була відсутня. Під час виїзду на перехрестя, авто під керуванням ОСОБА_2 здійснювало рух по її смузі, зустрічній для свого напрямку. Застосоване водієм авто ВАЗ гальмування не допомогло йому погасити свою значну швидкість, внаслідок чого він і здійснив наїзд на її нерухоме авто, яке відкинуло при зіткненні вліво.  Стверджує, що перед своєю зупинкою, належний їй автомобіль рухався прямо, ніяких поворотів не здійснював. Про вказане вона наголошувала суду. 
Також, вважає, що в ході складення схеми ДТП працівниками поліції було допущено ряд порушень, які створили складнощі в оцінці дій водіїв. Так, на схемі не зафіксовано та не зазначено сліди гальмування до правого краю проїзної частини дороги, яка на ділянці зіткнення має зміну ширини, на схемі відсутні заміри розташування ТЗ відносно проїзної частини по вул. Малиновського та Героїв небесної Сотні, не визначено місце зіткнення, яке не зазначено в схемі до протоколу ДТП, також не зафіксовані дрібні предмети та грунт, що відокремилися від передніх частин ТЗ під час зіткнення, в схемі не правильно зафіксовані сліди гальмування відносно краю проїзної частини, не виконана розбивка слідів та фіксація кожної точки сліду, що має відхилення через кожні 2 м., на ділянці вулиці, що має змінні характеристики ширини, не виконана фіксація ТЗ відносно протилежного краю проїзної частини, в схемі не зазначена відстань, яку подолав ЗАЗ Ланос до місця зіткнення по ділянці, що має значне розширення проїзної частини, не визначена відстань до місця перетинання проїзних частини вулиць, де вона повинна була зупинитись для надання переваги в русі зустрічному транспорту, в схемі не зазначено дані ширини проїзної частини на ділянці розширення, що створює хибне уявлення про розташування ТЗ на ній. Крім того поза увагою суду залишилась і та обставина, що ширина дороги на частині дороги руху автомобіля ВАЗ відповідала ширині дороги з чотирьох смуг, в той час, як до виїзду на перехрестя він рухався по дорозі з двох смуг.
Також, на підтвердження її вини суд посилається на пояснення ОСОБА_2 , іншого учасника ДТП, який пояснив,що він рухався головною дорогою по вул. Героїв небесної Сотні, а автомобіль ЗАЗ здійснюючи маневр повороту з порушенням ПДР України не надав йому перевагу у русі, внаслідок чого і трапилося ДТП. Водночас, вказані пояснення ОСОБА_2 , на переконання ОСОБА_1 , суд мав оцінити критично, оскільки він є особою зацікавленою у вирішенні справи. В своїх пояснення ОСОБА_2 заявив про те, що рухався по головній дорозі, однак в протоколі вказано, що автомобілі рухалися по рівнозначній дорозі. Також, ОСОБА_2 стверджував, що нібито вона - ОСОБА_1 здійснювала маневр повороту вліво, в той час, як на місці зіткнення не можливо виконати поворот ліворуч, оскільки там бордюр, за яким стоїть будинок, а перехрестя вул. Малиновського, куди вона їхала, знаходиться понад 30 м. від місця зіткнення. Також, ОСОБА_2 пояснював про те, що дорога мала розмітку, в той час коли вона була відсутня, що підтверджено схемою ДТП та наданими нею фото з місця ДТП. Вказане свідчить про неправдивість пояснень водія ОСОБА_2 . 
Натомість, на переконання ОСОБА_1 , об`єктивність її пояснень підтвердив свідок ОСОБА_3 , які в постанові суддею викладені не правильно. Наголошує про те, що вона не заперечувала проти призначення судом авто технічної експертизи, однак проведення останньої так і не було забезпечено судом, а відеозапис ДТП, з участю автомобілів,  так і не надавався. Не звернув уваги суд і на допущені в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення суперечності і неточності.
З огляду на викладене, ОСОБА_1 переконана в необ`єктивності та в неповноті судового розгляду та у відсутності в своїх діях складу передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення. 

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Вдовіченка О.Л., які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 , закрити, думку потерпілого ОСОБА_2 , який проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечив, просив постанову судді залишити без зміни, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги та висновок судової авто технічної експертизи, допитавши експерта ОСОБА_4   апеляційний суд дійшов наступних висновків. 

Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Суд у відповідності з приписами ст..252 КУпАп оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ухвалюючи постанову Ковпаківський районний суд м. Суми, якою визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладаючи на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, місцевий суд виходив з того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Так, згідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.124 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що , 09.07.2019 року в м. Суми по вул. Героїв Небесної Сотні, поблизу будинку №12, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , повертаючи ліворуч, не надала перевагу в русі автомобілю, що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 219060 ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 16.13 ПДР України та скоїла правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст.124 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 16.13. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, передбачено, що перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про  незаконність  та необґрунтованість  постанови судді, з підстав, що докази її вини у вчиненні адміністративного правопорушення відсутні, а викладені в протоколі обставини не відповідають фактичним обставинам справи, спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Так, визнаючи винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП суд першої інстанції вірно, як на докази вини послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 169103 від 09.07.2019 року (а.с. 1), схему з місця ДТП, яка сталася 09.07.2019 року (а. с. 2); пояснення ОСОБА_1 (а.с. 3), пояснення ОСОБА_2 (а.с. 4), фотознімки з місця дорожньо-транспортної пригоди. 

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 169103 від 09.07.2019 року, водій ОСОБА_1 09 липня 2019 року, в м. Суми по вул. Героїв Небесної Сотні, поблизу будинку №12, керуючи транспортним засобом ЗАЗ Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , повертаючи ліворуч, не надала перевагу в русі автомобілю, що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 219060 ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 16.13 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.
Схема з місця ДТП від 09.07. 2019 року зафіксувала  сліди гальмування ВАЗ, положення автомобілів ВАЗ та ЗАЗ відповідно до лінії орієнтиру та їх положення відповідно до проїзної частини (по ходу руху).
Фотознімки з місця  ДТП також зафіксували положення автомобілів з місця ДТП, слід гальмування.
Апеляційний суд вважає, що вказані докази є належними, допустимими, а відомості наведені в них є такими, що узгоджуються між собою.
Тому, проаналізувавши наведені докази, апеляційний суд зазначає, що висновок суду про доведеність вини водія ОСОБА_1 в порушенні п.16.13. Правил дорожнього руху, що зумовило настання ДТП є законним та обґрунтованим.

Також в ході апеляційного розгляду були детально перевірені всі доводи апелянта ОСОБА_1 про, те, що в даному ДТП винен безпосередньо інший водій – ОСОБА_2 , оскільки  під час виїзду на перехрестя, авто під керуванням ОСОБА_2 здійснювало рух по її смузі, зустрічній для свого напрямку, внаслідок чого він і здійснив наїзд на її нерухоме авто. І перед своєю зупинкою, належний їй автомобіль рухався прямо, ніяких поворотів не здійснював.
З метою перевірки таких доводів апелянта , апеляційним судом була призначена судова  авто технічна експертиза, вихідні дані, для проведення цієї експертизи надавалися учасниками ДТП, безпосередньо в ході апеляційного перегляду, і жодних підстав вважати, що така експертиза є неповною, незрозумілою чи необґрунтованою в апеляційного суду немає.
Крім того, висновки зазначеної експертизи були предметом детального дослідження під час апеляційного розгляду, в ході якого апелянтом ОСОБА_1 та її захисником був допитаний безпосередньо експерт ОСОБА_5 ..

Так, відповідно до висновку експерта № 19/119/9-1/438е від 28.12.2019 року (а.с. 69), експерт з урахуванням схеми ДТП та фотознімків дійшов висновку, що водій автомобіля ЗАЗ зобов`язаний надати перевагу в русі водію автомобіля ВАЗ знаходячись на своїй смузі руху на відстані не більш 4,3-4,0 м від правого краю проїзної частини при в`їзді на розширення дороги і 4,05 м при виїзді з розширення дороги. З урахуванням кінцевого положення передньої частини автомобіля ВАЗ на відстані 9,45 м від лівого краю проїзної частини, механічних пошкоджень на автомобілі ЗАЗ (пошкоджень кріплень капоту), то з урахуванням половини габаритної ширини автомобіля ЗАЗ 0,85 м, а також кінцевого положення даного автомобіля від правого краю проїзної частини, слідує, що на момент зіткнення права передня частина автомобіля ЗАЗ знаходилась на відстані 8,6 м., а права задня частина на відстані 7,5 м. від правого, по напрямку свого руху, краю проїзної частини, тобто ще на смузі руху автомобіля ВАЗ.
Встановлене експертом узгоджується з долученими до матеріалів справи фото з яких візуально вбачається, що автомобіль ЗАЗ частково перебуває на смузі руху автомобіля ВАЗ. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що водій ОСОБА_6 здійснював рух по її смузі руху, зустрічній для свого напрямку, є безпідставними.

Вважає безпідставними апеляційний суд також і доводи скарги ОСОБА_1 про те, що вона в момент ДТП не здійснювала маневр повороту, а рухалась прямо, а потім зупинилась. Ці доводи також були предметом дослідження експертизи і згідно п.9.10 резолютивної частини висновку експертизи, експерт зазначив, що в діях водія автомобіля ЗАЗ, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів 10.1, 16.13 ПДР України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (якщо, як слідує з показів водія автомобіля ВАЗ, водій автомобіля ЗАЗ перед моментом зіткнення виконував маневр повороту вліво). Якщо ж, як слідує з показів водія автомобіля ЗАЗ, водій даного автомобіля до моменту зіткнення рухалась прямолінійно, що визначає її рух по зустрічній смузі, слід зробити висновок, що в діях водія автомобіля ЗАЗ, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів 10.1, 11.3 ПДР України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.  

Такими, що не заслуговують на увагу апеляційний суд вважає і посилання , як апелянта ОСОБА_1 так і її захисника ОСОБА_7 О. ОСОБА_8 та ту обставину, що водій ОСОБА_6 , в своїх показаннях заявляв, що він рухався по головній дорозі, і що по ходу, як автомобіля ВАЗ, на момент ДТП, так і автомобіля ЗАЗ є знак «головна дорога», а в той же час, як слідує з наданої директором Департаменту інфраструктури міста Сумської міської ради, такий знак відсутній на зазначеному проміжку дороги. Оскільки, ці обставини також бути предметом дослідження експерта, який і вказав в п.5.6.9.10 дослідницької частині свого висновку, що незалежно від того, чи маються знаки «головна дорога» з обох боків перехрестя, чи відсутні, в любому випадку водій автомобіля ЗАЗ зобов`язаний, відповідно до вимог пункту 10.1 ПДР України, впевнитись в безпеці маневру повороту вліво і надати перевагу зустрічному автомобілю ВАЗ, що передбачено вимогами пункту 16.13 ПДР України.

І крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 169103 від 09.07.2019 року, було зазначено, що водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом , повертаючи ліворуч, не надала перевагу в русі автомобілю, що рухався саме  по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо.

Щодо наявності в діях іншого водія ВАЗ ОСОБА_2   порушення ним п. 12.4 ПДР України, то вказана обставина жодним чином не спростовує наявності в діях ОСОБА_1 порушень 16.13 ПДР України, і крім того, апеляційний суд наголошує, що в рамках розгляду даної справи розглядається наявність вини за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, саме в діях ОСОБА_1 .

Щодо тверджень апелянта про невідповідність викладених в протоколі даних фактичним обставинам справи, то з огляду на встановлені вище обставини до них апеляційний суд відноситься критично. Щодо допущених в протоколі суперечностей і неточностей, про які вказувала апелянт як такі, що залишились судом поза увагою, то останньою вказані доводи не обґрунтовані. 

Також, апеляційний суд не може погодитись і доводами апелянта в частині неналежності пояснень водія ОСОБА_2 , оскільки вони як і пояснення самого апелянта ОСОБА_1 виступали предметом дослідження експерта та з урахуванням показів обох водіїв експерт зробив висновок, аналіз якого наведено вище та який визнаний апеляційним судом належним доказом вини ОСОБА_1 . 

Щодо пояснень свідка ОСОБА_3 , які на переконання ОСОБА_1 викладені судом першої інстанції не правильно, то їх апеляційний суд не може визнати обґрунтованими з тих підстав, що апелянтом не конкретизовано, в чому сам полягають такі не відповідності та яким чином вони виключають її вину у вчиненому. 

Також, апелянт наголошувала на недоліках складеної по факту ДТП схеми, однак, як вбачається з матеріалів справи, зокрема змісту такої схеми, остання ОСОБА_1 підписана та зауважень не містить. 
Зважаючи на вказане, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і на законність судового рішення не впливають, а тому підстави для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено. 

Керуючись ст. 294 КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 вересня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та якою на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн., залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову, без задоволення. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.